56 Wilhelm Björck 



12. Orangem allmanni Kinahan. 



St. 2 1 ex., st. 5 1 ex., st. 6 l,ex., st. 7 2 ex., st. 18 och 20 7 ex., st. 20 3 ex., st. 22 2 ex., st. 25 25 ex., 



st. 26 3 ex., st, 28 1 ex., st. 29 3 ex., st. 31 8 ex., st, 34 3 ex., st. 35 8 ex., st. 37 16 ex., 



st. 35 och 37 13 ex., st. 38 8 ex., st. 39 (alrika ex., st. 42 myeket talrik, st. 44 10 ex., st. 46 



myeket talrik, st. 49 15 ex., st. 50 9 ex., st. 51 myeket talrik, st. 52 myeket talrik, 



st. 53 a. 10 ex. 



I sin bearbetning av arktiska omrädets dekapoder har Doplein uppfört Cr. 

 allmanni som en underart av Cr. crangon, Cr. crangon allmanni. Redan dessförin- 

 nan hade Lönnberg (1898) frauoställt en förmodan, att övergängsformer skulle för- 

 biuda de bäda arterna. Detta antagande künde i viss man anses styrkt av den av 

 Goiis och Lagerberg päpekade omständigheten, att väv svenska allmanni-ioim stär Cr. 

 crangon närraare an den engelska, av Kinahan beskrivna genom fränvaron av taggen 

 ä de första pereiopodernas merus. Som av Kinahans senare arbete framgar, härrör 

 deuna »fräuvaro» endast av en feltecknad figur, som rättats i texten (s. 71). Emellertid 

 föreligga tvä skäl, som oavsett myeket karaktäristiska skillnader i byggnader, tala för 

 artberättigandet, dels den av Sars konstaterade ej obetydliga differensen hos larv- 

 formema — och för crangonidfamiljen har man just härutinnan funuit viktiga häll- 

 punkter för Systematiken — dels ocksä den konstanta olikbeten i batymetrisk ut- 

 bredning. 



Ehuru detta senare förhällande pägrund av de mindre betydande djupvariationerna 

 inom Oresundsomrädets skilda delar icke kan bli lika markant som längre normt, 

 sä är det dock, som förut antytts, tydligt iögonenfallande. Visserligen faller undre 

 gränsen för Cr. crangon nägot inom den övre för Cr. allmanni, men i stört sett är 

 den förstnämnda arten även i Oresuud en lika typisk littoralforrn, som den senare 

 är sublittoral. ßelysande är i detta hänseende den redan anmärkta iakttagelsen 

 ä st. 52. 



Pä grund av Lönnbergs uttalade förmodan, att övergängsformer möjligen 

 skulle vara tillfinnandes i Oresuud, har jag emellertid gjort en närmare uuder- 

 sökning ä ett stört antal individer av olika kön, varvid jag künde konstatera, att 

 arterna här äro lika väl skilda som annorstädes (Björck 1913 s. 14). 



Cr. allmanni angives av Lönnberg förekomma enstaka pä djupare vatteu, och 

 anföras säsom lokaler: sydost om Ven, 30 — 33 m. och Landskronadjupet,. 45 m. 

 Förklarligt nog har denna uppgift undgätt Stephensen, som anför Hellebaek och 

 Sundet mellau Samsö och Tunö säsom arteus sydgräuser. I enstaka exemplar 

 träffas arten ännu sydügare, tili trakten söder om Barsebäck. Talrikt erhälles 

 den ä de bäda nämnda lokalerna (ungefär motsvarande st. 25, 32—52 in., lera 

 m. död Zostera). Sydgränsen ligger alltsä i Sundet ungefär vid linjen Landskrona- 

 Vedbsek. Arten bildar ett konstant och talrikt element i slikbottnens fauna ä djup 

 överstigande 20 m. och anträffas endast undantagsvis ovan denua gräns. 



