Biologisk-faunistiska undersökningar av Öresund 57 



Utbredning: Kattegatt, särskilt östra delen, Skagerack; Norge tili Ostfinraar- 

 ken (Nordgaard); Murniankusten, Vita havet; Nordsjön; runt ßrit. öarna. Arten 

 är sälunda en boreal form, som intränger i boreoarktiska regionen. 



13. Cheraphilus bispinosus (Hailstone). 



Syn. 0. nanus Kr. 



0. neglectus G. 0. Sars. 

 St. 13 1 ex., st. 48 6 ex., st. 52 4 ex. 



Denna lätt översedda form, som tidigare genom Lilljeborg varit känd fräu 

 trakten av Kullen, och som av Stephensen anges förekomma i Skagerack och Kat- 

 tegatt söderut tili Hellebaak, har iakttagits dels normt allmänuare, dels enstaka 

 mellan Landskrona och Barsebäck, 17 — 25 m., satid eller lera. 



Utbredning: Norges syd- och västkust, tili Trondhjemsfjorden (Appellöe 1906); 

 Islands sydkust (H. J. Hansen); Färöarna; Nordsjön; Brit. öarnas ost- och väst- 

 kust. Säledes, sä vitt bekant, en utpräglat boreal form. 



14. Eupagurus bernhardus (Linne). 



St. G 1 ex., st. 10 och 15 2 ex., st. 19 ett par ex., st. 22 ett par ex., st. 30 1 ex., st. 36, 37, 38 



och 39 tahika ex., st. 41 2 ex., st. 42 flera ex., st. 44 flera ex., st. 46 1 ex., 48 flera ex., 



st. 49, 50, 51, 53 och 53 a talrika ex. 



Inom vissa delar av det undersökta omrädet är denna art karaktärsdjur. 

 Enligt Örsted förekommer den söderut tili Ven, och av Lönnberg har den 

 pävisats tili i närheten av st 28. Emellertid när den i enstaka individer, som 

 av stationsförteckningen framgär, ännu ett stycke söderut; talrik blir den dock först 

 i omrädet kring Ven, vilket torklarar, att sydgränsen av Stephensen förlägges 

 tili Rungsted. (Fsenö i L. Balt och Vresen i St. Balt.) I Kielerbukten har den 

 dock nägon gäng iakttagits (Möbius.) Arten förekommer företrädesvis nedanför 18 

 m., älerbotten, med förkärlek för de djupare stationerna. Endast sällan, t. ex. i Gräs- 

 rännans Zosteragebit har jag iakttagit arten inom typisk littoralregion, vilket är yt- 

 terst vanligt vid Bohuskusten. Inom Kattegatt och Skagerack uppges huvud- 

 utbredningen falla inom 15 — 30 in. (Stephensen). Emellertid har jag själv varit 

 i tillfälle att konstatera arten talrik även ä mera betydande djup, t. ex. norr om 

 Skagen 205-240 m. 



Vanligen leva större exemplar i skal av Buccinum och Neptanea, de mindre i 

 sädana av Littorina och Aporrhais. 



Utbredning: Norge tili Ostfminarken, Murmankustens västra del; Islands syd- 

 och västkust; Färöarna; Nordsjön ; runt Brit. öarna ; genom Kanälen längs Frankrike och 

 Portugal in i Medelhavet (troligen sällsynt). Vid Nordamerika frän New Foundland tili 

 Chesapeak Bay, 45 — 37 °. Äldre uppgit'ter om förekomst i Berings hav dragas av 



Lunds Universitets Arsskrift. N. P. Afd. 2. Bd 11. 8 



