Biologisk-faunistiska undersökningar av Öresund £>9 



att konstatera dess förekomst sä längt in i Sundet. Det enda exemplar, som er- 

 hällits, stammar frän norra Öretvisten, 28 — 30 m., skalgrus och lera. I Kattegatt 

 är arten allmän inora littoralregionen, ornkring 10—35 m., t. ex. vid Anholt, dar 

 den i stör mängd päträffats som maginnehäll hos torsk; i Skagerack känner man 

 fynd frän de största djupen, ex. 660 m. 



Utbredning: Norge, söder om Lofoten ; ruut Brit. öarna och längs Västeuropa 

 ned tili Kapverdeöarna; Medelhavet. Säledes boreal och atlantisk-mediterran. 



19. Inachus dorsettensis (Pennant). 

 St. 38 1 ex. 



Arten, som förut ej torde ha erhällits söder om Hellebsek, är i Kattegatt tämligen 

 allmän ä jämförelsevis grünt vatten, 20 — 35 m., grus-, sand- eller slikbotten; sällan 

 djupare. Det enda iakttagna exemplaret erhölls nordväst om Veu ä 18 — 20 m., 

 sandblandad lerbotten med skal och slagg. 



Utbredning : Frän Norges västkust (Trondhjemsfjord) längs Västeuropa söderut 

 tili Azorerna; Medelhavet och Adriatiska havet. En boreal och atlantisk-medi- 

 terran art. 



20. Hyas araneus (Linne). 



St. 16 1 ex., st. 29' 1 ex./.st. 46 1 ex., st. 49 5 ex. 



Redan Orsted upptar arten frän Sundet (Landskrona). Stephensen anger 

 dess sydgräns vid Hellebaek; därjämte uppgives den frän västra Östersjön yttre 

 deleu av Kielerbukten (Meinert). Arten har erhällits enstaka ä skilda lokaler söderut 

 tili tvärs Taarbsek, 19 — 42 m., mer eller mindre ren lerbotten. Anmärkningsvärt 

 är, att den uppträder sällsyntare an följande, vilket synes vara fallet även i Katte- 

 gatt (Stephensen). 



Utbredning: Norge tili Ostfinmarken ; längs Europas nordkust tili Karahavet; 

 härifrän och tili Ostkap har den ännu ej anträffats; Okotska havet; Amerikas 

 ostkust frän Labrador tili Cap Cod; Västgrönland normt tili 69° 14'; V. och O. Spets- 

 bergen; genom Nordsjön gär den runt Brit. öarna tili Kanalöarna och Nordfrankrike. 

 Den omständigheten, att den saknas vid Ostgrönland, Jan Mayen och norra Labrador 

 samt är sällsynt i Karahavet, synes mig tala för riktigheten av H. J. Hansens 

 äsikt, att arten ej är högarktisk utan arktisk, mähända väsentligen boreoarktisk 

 och boreal. Dopleins hävdande av circumpolaritet tarvar ytterligare bevisning. 



Den batymetriska förekomsten växlar under olika betingelser; Stephensen upp- 

 ger den i Kattegat frän 2—30 m. ; vid norska kusten 10— -30 m. (Dons), inom 

 arktiska trakter 15 — 70 f. (H. J. Hansen). Vid vär västkust erhälles den ofta 

 frän större djup. I Öresund karaktäriserar arten sublittoralregionen. 



