Biologisk-t'aunistiska undersökningar av Öresund «" 



och äterkommer därtill vid diskussionen av den av mig utfyllda Öresundsfaunans 

 allinänna natur. 



2. Vertikalutbredningen, 



Vid Norges — och förhällaudena ligga härutinnan överensstämmande ock- 

 sä vid Bohusläns — skärgävdskust förlägger Appellöf o. a. den littorala regio- 

 nens undre gräns tili 30 — 40 m. Med derma begränsning skulle nära nog heia 

 Oresundsomrädet falla inom littoralregionen. I Öresund äro emellertid förhällan- 

 dena i nämnda hänseeade ej oväsentligt avvikande. Vegetationen stracker sig ej 

 sä längt ned och de grundare omrädena erhälla här sin särskilda hydrografiska 

 karaktär av det baltiska, vattnet. Inom detta vattenlagers rayon ha vi de 

 euryhalina och euryterma djuren samlade. De rnera stenohalina och stenoterma 

 formerna kunna däremot icke här uthärda inom strandbältet. Givetvis kan un- 

 der sädana betingelser, säsom Lönnberg framhällit, en enhetlig, för heia Sundet 

 giltig gränslinje icke fixeras. Det baltiska vattnet är söderut, i trakten raellan 

 Landskrona och Barsebäck, Vikbög, mera djupgäende an längre normt, dar katte- 

 gattvattnet pä ett helt annat satt pressar pä. Vi ha ovan framhällit, hurusom 

 gränsen mellan baltiskt och kattegattvatten ligger vid ungefär 20 m , samt att om- 

 rädet söder om Landskrona — Vedbseklinjen ej har konstant tillgäng pä saltare bot- 

 tenvatten. Här uppkommer hydrobiologiskt ett begränsat övergängsomräde, dar 

 förskjutningar i salthalt och temperatur, ofta nog järaförelsevis betydande, ha en 

 destruerande inverkan pä de organismer, som dar söka erövra ny mark. 



Med hänsyn tagen tili förut anmärkta förhällanden kunna de tvä hydrogra- 

 fiskt olikartade omräden, som vi i det föregäende urskilt, tilldelas karaktär av ver- 

 tikalzoner, en övre och en undre, med gränsen förlagd vid omkring 20 m., i norra 

 Öresund, dar algomrädet när djupare, nägot lägre, vid 20 — 25 m. ; i södra, dar ut- 

 präglad skillnad saknas, bortfaller den undre helt. Lönnberg (1898 s. 63) urskil- 

 jer en littoralf auna, som »tili stör del kan sättas = brackvattensfaunan» och 

 en rent marin fauna, »eller om man sä vill det djupare vattnets fauna». Lämp- 

 ligen skulle man kunna tala om en littoral och en sublittoral fauna, för att sä- 

 medels markera, att »det djupare vattnets fauna» väsentligen bildas av element, 

 som inom andra delar av utbredningsomrädet tillhöra den sublittorala regionen, 

 vissa näende ända ned i den abyssala. Den förra motsvarar Öesteds »Regio 

 Trochoideorum» och delvis »R. Gymnobranchiorum», den senare hans »Regio Bucci- 

 noideorum». 



Inom littoralregionen ha följande arter anträffats (enstaka fynd ej medtagna) 1 : 



amfipoder: Orchestia gatnmarellus, [Bathyporeia pilosa), (Apherusa bispinosä), 



Calliopius rathJcei, (Paratylus s wammer dami), (Gatnmarellus 



1 Spärrad stil anger, att arten ej pävisats i Östersjön; parentes betecknar förekomst endast 

 eller företrädesvis i undre delen av regionen. 



