76 Wilhelm Björck 



homari), (G. angulosus), Gammarus locusta, Melita palmata, 

 (Gheirocratus sundeivalli), Microdeutopus gryllotalpa, Amphitoe rubri' 

 cata, {Ischyrocerus anguipes), [Ericthonius hunteri), Corophium 

 grossipes, C. crassicorne, (C. bonelli), {Caprclla linearis), (Phthisica 

 marina), [Pariambus t ypicus); 



isopoder: Sphceroma rugicauda, Idothea baltica, 1. granulosa, I. viridis, 

 Icera marina; 



tan ai den: Heterotanais örstedii; 



cumaceer: (Eudorell a truncatula), (Diastylis rathlni); 



schizopoder: (Macropsis slabberi), Praunus flexuosus, Pr. inermis, Schisto- 

 mysis spiritus, {Michtheimysis mixta), Neomysis vulgaris; 



dekapoder: {Pandalus montagui), (Spirontocaris gaimardi), (Hippolyte vari- 

 ans), Leander squilla. L. adspersus, Crangon crangon, (Chera- 

 phil u s bis pinosus), (Eupagurus bemhardus), Carduus moznas. 



Inorn littoralregionen kunua följande naturliga omräden (facies) urskiljas: 

 1) sandbottneu, i regel ä grünt vatten, här och var även ä djupare och da upp- 

 blandad med lera, 2) Zoster abältet, 3) algbältet (företrädesvis brnnalger). 



Bortsett frän de redan i själva vattenlinjen uppträdande Orchestia gammarellus, 

 Jcera marina och Sphceroma rugicauda äro följande arter karaktärsdjur inorn bela 

 regionen : Crangon crangon, Zecwcfer-arterna och Carduus meenas. 



Sandstranden räknar sorn karaktärsformer: Corophium-avter, djupare ned Ba- 

 thyporeia pilosa, Melita palmata, Microdeutopus gryllotalpa, Ischyrocerus anguipes. 



Zosterans bebyggare äro vida rnindre speeifika, i regel gemensamma med alg- 

 bältet. Hit böra räknas alla Jrfo/Äea-arterna, i viss man Icera marina, Amphitoe 

 rubricala, Calliopius rathJcei, Gammarus locusta, denna dock mera kosmopolitisk an 

 de andra, Praunus flexuosus, Pr. inermis, Neomysis vulgaris. 



Till dessa former korama inorn algbältet ytterligare Paratylus swammerdami, 

 Gammarellus-SbYtema, Ischyrocerus anguipes, Mxcrodeutopus gryllotalpa, Caprella-artema, 

 Phthisica marina, Pariambus typicus, Spirontocaris gaimardi samt mera enstaka, 

 uorrut Pandalus montagui. 



Emellertid bör det frainhällas, vad som redan omnämnts i den systematiska 

 förteckningen, att littoralregionens undre del inorn omrädet norr ora Ven uppvisar 

 en ökning av arternas antal, vilken sammanhänger med, att här gynnsarnmare be- 

 tingelser, främst saltare vatten och rikare Vegetation, äro för handen. Detta sak- 

 förhällande finnes antytt redan hos Örsted (s. 71), i det de former, sorn förekomma 

 i hans regio gymnobranchiorum, äro väsentligen karaktäristiska för den undre, alg- 

 beväxta delen av littoralregionen. 



