1 anledning af det understöd, som Kongl. Vetenskaps-Akademien beviljat i ock för un- 

 dersökning af vegetationen i Smalands högländtaste trakter, har jag under den förflutna 

 sommaren (1865) undersökt Taberg, som besöktes under Juni, Juli och September måna- 

 der, samt Almesåkra socken jemte de närmast denna socken belägna delar af Barkeryd, 

 Nässjö, Sandsjö, Bringetofta och Malmbäcks socknar, som besöktes under Juni, Juli och 

 Augusti månader. 



I. Taberg. 



Den bergsrygg, som fått namn af Taberg, är ungefär £ mil lång och mindre än T ' 2 

 mil bred, samt löper från norr till söder. Genom en liten däld eller ett sänke, som går 

 tvärtöfver berget, är det afdeladt i två delar, af hvilka den norra är längre och sänker 

 sig långsamt mot norr, men den södra är alldeles tvärbrant på sydsidan. Båda dessa 

 delar nå nästan samma höjd, ungeär 1130 fot öfver hafvet x ), dock skall den norras hög- 

 sta punkt vara 8 fot högre än den södras. Då man ser Taberg på afstånd, t, ex. från 

 vägen mellan Jönköping och Husqvarna, tyckes den norra delen vara något högre; men 

 detta kan vara en följd af att denna del af berget ända till sin topp klädes af skog, då 

 deremot den södra delens högsta topp är kal. Taberg är bekant för sin vidsträckta och 

 praktfulla utsigt. Längst i fonden mot norr ser man Omberg höja sig, och det synes 

 mycket tydligt utefter hela sin längd, liksom man äfvenledes lätt urskiljer Ombergs- 

 Hjessen. Denna herrliga utsigt visar sig från södra delens nakna topp. På södra och 

 sydöstra sidan af denna del af berget, som kunde förtjena namn af Tabergs-hufvud, bry- 

 tes jernmalm ofvan jord, till följe hvaraf sidorna äro nästan lodräta. Bergets ursprung- 

 liga form torde vara svår att bestämma, ty en betydlig del af detsamma har blifvit bort- 

 sprängd under de 250 år, som förflutit sedan första brytningen egde rum. All malm 

 brytes ofvan jord. Ehuru malmen är godartad, är den likväl så fattig, att den eljest knappt 

 skulle löna arbetskostnaden. 



Trakten omkring Taberg är mycket kuperad och jordmånen sandig. Sjelfva berget 

 är nästan helt och hållet kläddt af skog, dels barrskog dels löfskog. Endast öfversta top- 

 pen af Tabergshufvud och de sidor, der malmen brytes, äro kala. Löfskogen har en stor 

 utsträckning på norra och nordöstra delen af berget samt intager större areal än barr- 

 skogen, som mest tinnes på den sydliga och vestra delen. Barrskogens hufvudmassa ut- 

 göres af Gran ('Pinus Abies), dock förekomma öfverallt enstaka Tallar (Pinus silvestris). 

 Löfskogen består förnämligast af Björk (Betula alba). Mer och mindre sparsamt förekom- 

 ma Asp (Populus tremula), Rönn (Sorbus aucuparia), Sälg (Salix caprea), Al (Alnus glu- 

 tinosa), Hassel (Corylus Avellana). På det egentliga berget finnas inga ädlare trädslag och 

 dess vegetation är fattig. 



!) Taberg har, enligt Sköldbergs Beskrifning öfver Skandinaviska halfön p. 109, 1129 fots absolut höjd, 

 samt höjer sig 834 fot öfver Wettern och 200 fot öfver den kringliggande trakten. 



