OM VEGETATIONS» i i )K t H ö GLÅNUT A 8TE SMÅLAND. 11 



Brasbo, men Linden (Tilia patvifolia), som viil kan anses såsom vårl vackraste vilda 

 löfträd, har jag ej träffat nägorstädes i Almesäkra. Den förekommer dock vild alldeles 

 invi<l Alincsakras södra anda, nemligen i Klefs angår nära Storqvarn i Bringetöfta 

 socken. 



En särskild uppmärksamhet har jag egnat åt trädens tjocklek och ålder samt 

 verkställt en mängd matningar, för hvilka fullständigt redogörés i ett vidfogadt bihartg 1 ). 

 På grund af der anförda fakta har jag kommit till den öfvertygelsen, att man i all- 

 mänhet uppskattat trädens ålder för högt och ofta utgått från den origtiga äsigten, att 

 traden med stigande ålder skulle långsammare tillväxa i tjocklek. Af de i bihanget 

 anförda beräkningarne har jag tvertom kommit till den slutsats, att ända till en 

 viss ålder, som för många trädarter tilläfventyrs öfverstiger 100 år, tillväxten för 

 hvarje år blir allt större och större, så länge trädet är i sin fulla vigör. Det är stun- 

 dom ganska svårt att med säkerhet räkna årsringarne, äfven med tillhjelp af förstorings- 

 glas. Af de i bihanget anförda beräkningarne äro de, som äro gjorda på tall och gran 

 tillförlitligast och de på björk minst tillförlitliga. Det tyckes vara en sjelfklar sak, att 

 trädet under de första åren, då det mest tillväxer på längden och har få blad och få 

 grenar, proportionsvis mindre tillväxer i tjocklek och att det då både behöfver och 

 upptager vida mindre näring. Detta bestyrkes ock af årsringarne. De innersta års- 

 ringarne äro ofta tunnare än utanför liggande, och beräknar man dertill deras olika 

 periferie, så torde man i speciella fall kunna uppvisa att ett träd på nittonde eller 

 tjugonde året i tjocklek tilltagit tio gånger så mycket som under något af de första 

 åren. Hos årsringarne finnes ej något stadigt tilltagande eller aftagande i bredd eller 

 tjocklek, ty trädets tillväxt beror mycket på huru gynsamt året är; men beräknar man 

 tillökningen i periferie derjemte, så kan man nästan anse det för ett oafbrutet tillta- 

 gande ända till en viss ålder. Det enda träd öfver 100 år 2 ), en gran, hvars årsringar 

 jag haft tillfälle att räkna, hade de yttersta årsringarne ganska tunna 3 ), men om man 

 beräknar de ytterstas periferie, som öfversteg åtta fot, så torde dessa tunna ringar 

 visa en större årlig tillväxt än alla före femtionde året. Mellan femtionde och hun- 

 drade året tyckes mig tillväxten vara störst hos de trädslag, som sällan hinna 150 års 

 ålder. Kanske framåtskridandets period är ändå längre för de trädslag, som hos oss 

 hinna två-, tre- eller fyrahundra års ålder, såsom lindar, ekar, bokar, askar, men jag 

 har inga fakta att stödja mig vid i detta afseende. Då man vill bedömma träds till- 

 växt, ingå så många faktorer, att detta hörer till de mest komplicerade beräkningar. 

 Man måste taga i betraktande klimatet i dess helhet och under olika årstider, isynner- 

 het temperatur och nederbörd, men kanske äfven klara och mulna dagar, belysning af 

 solen, mer eller mindre skyddadt läge i afseende på vindarne m. m. Jordgrundens be- 

 skaffenhet är af stor vigt, huruvida den är bördig eller mager, fuktig eller torr, samt 

 det större eller mindre djup der hälleberg möter. Dessutom måste man särskildt göra 

 beräkningar för hvarje olika trädart, taga i betraktande olika års inflytande och den 

 olika verkan på trädet under olika lefnadsperioder, huruvida trädet delar sig i starka 

 hufvudarmar, då det tyckes växa fortare på tjockleken, m. m. Slutligen tillkommer 



') Se nedanföre Bihang N:o 1. 

 2 ) d:o d:o 



:i ) d:0 d:0 



