14 J. E. ZETTERSTEDT, 



ställen), Anthoxanthum odoratum. Hieracium murorum och H. ccesium finnas äfven der 

 och hvar samt Pyrola chlorantha spridd. Circcea alpina finnes på några ställen ej 

 sparsamt; ytterst sällsynta äro deremot Listera cordata och Corallorhiza innata. Af 

 de ofvannämnda träffas Myrtillus nigra och Vaccinium Vitis-idcea i största mängd. Der- 

 jemte trifvas flere af våra vanligaste ormbunkar väl uti barrskogarne, såsom Polypodium 

 Phcegopteris, P. Dryopteris, Polysthicum spinulosum, Asplenium Filix-femina, Pteris aqui- 

 lina, den ymnigaste bland dem alla, samt våra vanligaste Lummerarter, Lycopodium 

 Selago, L. annotinum, L. clavatum. 



Almesåkra socken är rik på kärr och mossar. De stora mossarne äro hvitmossar 

 och visa mycken öfverensstämmelse i afseende på vegetationen. Den största är Fred- 

 riksdahls mosse och derefter Almesåkra mosse, som ligger vid Säfsjöns vestra strand. 

 Vid vestra gränsen af Almesåkra i närheten af Pustanäs i Malmbäcks socken finnas 

 flere vidsträckta hvitmossar, hvilka ligga betydligt högre än de nyssnämnda stora mos- 

 sarne i Almesåkra. Jag har egnat en synnerlig uppmärksamhet åt mossarnes vegeta- 

 tion i förhoppning att der finna flere nordiska växtformer, såsom de redan förut i Små- 

 land observerade Betula nana och Carex livida, men förgäfves. Den phanerogama floran 

 utgöres nästan helt och hållet af sådana arter, som på liknande lokaler förekomma 

 öfver hela Skandinavien. Som nästan alla kärrväxter återfinnas i Fredriksdahls stora 

 mosse, skall jag försöka lemna en fullständig skildring af densammas vegetation. Träd- 

 vegetationen utgöres af några glest stående små tallar och buskar af björk; dock äro 

 stora sträckor alldeles öppna. Hufvudmassan af den phanerogama vegetationen i den 

 öppna mossen utgöres af Eriophorum vaginatum. Ställvis förekomma Calluna vidgaris, 

 Empetrum nigrum, Trichophorum ccespitosum i betydande massa. Af mossorna utgöra 

 endast Sphagna någon betydande massa, men dessa äro också så mycket ymnigare. Pä 

 de sankaste ställen förekommer ymnigt Sphagnum cuspidatum, utgör der ensam vege- 

 tationen och förbereder så småningom en relativt fastare grund, der de öfriga Spihagna 

 jemte åtskilliga phanerogamer så småningom bofasta sig. Sphagnum acutifolium och Sph. 

 cymbifolium äro allmänna, Sphagnum molluscum och Sph. rubellum uppträda fläcktals i 

 stor mängd. En enda laf, Cladonia rhangiferina, förekommer i stora massor. I mos- 

 sens kanter är vegetationen rikare än ute på öppna mossen. Hypna och Carices blifva 

 här talrikare, Myrica Gale och Myrtillus uliginosa förekomma i myckenhet och vissa 

 arter trifvas blott i kanterna såsom Eriophorum latifolium och Carex vaginata. Utom 

 nu nämnda arter träffas i Fredriksdahls mosse följande phanerogamer: Galium palustre, 

 G. uliginosum, Pedicularis silvatica, Pinguicula vulgaris, Viola palustris, Drosera rotundi- 

 folia, Rubus Chamazmorus, Comarum palustre, Potentilla Tormentilla, Oxycoccus palustris, 

 Andromeda polifolia, Erica Tetralix, Ledum palustre, Salix aurita, S. repens, Rhyncho- 

 spora alba, Trichophorum alpinum, Eriophorum angustifolium, samt några Carices, så- 

 som Carex flava, C. panicea, C. limosa, C. vulgaris, C. canescens, C. chordorhiza, C. dioica, 

 C. pauciflora. Den i sjöarne vanliga Equisetum fluviatile finnes der äfven. Några af 

 dessa arter förekomma spridda, såsom Pedicularis silvatica och Pinguicula vulgaris, men 

 de flesta träffas i mängd. 



Hvitmossarne i Almesåkra hafva den storlek och utsträckning att de, genom de 

 frostskador som uppstå och fortledas genom dem, betydligt kunna inverka på de när- 

 liggande odlade fälten. Så händer ibland vid Fredriksdahl att rågen tager skada af 



