OM V KOKTATIONKN I DBT HÖGLÄNDT A8TK smaland. 15 



kölden, och ehuru kornen till del yttre tyckas felfria, kan man endasl med svårighet 

 l>:ikn bröd af dem. Att torrlägga dessa mossar och på ett eller annat sätl göra 'lem 

 fruktbringande iir landtmannens uppgift, men ofta möta i detta fal] Btora svårigheter. 

 Lager hopar sig på lager af hvitmossa och i Fredriksdahls mosse har mun förgäfves 



sökt att na last botten med en femton alnar lång stång. Sphagna upptaga vatten i 

 myckenhet, men släppa, det ej bort, utan fortväxa lager på lager, sä att en vidsträck- 

 tare vattensjuk hvitmosse är högre på midten än i kanterna och höjer sig stundom 

 ganska märkbart öfver en alldeles vid dess sida liggande gräsvuxen mark, som dock- 

 ar fast och föga vattensjuk; Detta är lätt att se vid nordöstra ändan af Almesåkra 

 mosse. 



Spkagna ega en underbar förmåga att hastigt suga till sig vatten och behålla 

 det i sina celler, samt derjemte länge stå emot förruttnelse. Om man sätter nedre 

 ändan af ett Sphagnunistånd i vatten, så uppsuges hastigt vatten till de öfversta de- 

 larne, och detta eger äfven rum om man vänder mossan upp och ned. Märkligt är 

 att denna egenskap att uppsupa vatten ej allenast tillkommer de lefvande Sphagnum- 

 ständen utan äfven de torkade och döda fragmenter af Sphagnum, som dana de nedre 

 lagren af Sphagnumtorfven. De olika arternas mättningskapacitet torde vara något 

 olika. Jag har endast gjort försök med Sphagnum. acutifolium och Sph. cymbifolium. 

 En tufva af Sphagnum acutifolium, som torr vägde fyra ort, vägde, sedan den nedifrån 

 blifvit mättad med vatten 32 ort 1 ). En mindre tufva af Sphagnum cymbifolium, som 

 torr vägde 1,25 ort, vägde, sedan den nedifrån blifvit mättad med vatten, fulla 19 ort. 

 Denna absorberande förmåga gör att Sphagna i bergstrakter, der luften innehåller be- 

 tydlig mängd med fuktighet, uppsupa tillräckligt med fuktighet ur luften och tillika 

 upptaga och behålla det vatten, som nedsilar utefter bergväggarne, så att de der väl 

 trifvas på branta klippafsatser. Så är förhållandet i Pyrenéerna, der Sphagna nästan 

 uteslutande förekomma på bergsidor, och i norska fjellen träffas de ofta på sådana lo- 

 kaler. Grisebach anser att Sphagna alldeles äro undandragna herradömet af de krafter, 

 som upplösa alla organismer efter deras död och som tidigare eller sednare förvandla 

 de döda växter, som äro utsatta för den atmosferiska luften, till en formlös massa, till 

 jord. Detta påstående torde vara allt för djerft; men säkert är att Sphagna tillfölje af 

 sin egendomliga inre struktur länge, ja kanske århundraden, trotsa vattnets förstörande 

 verkningar, och de kunna alltid med lätthet urskiljas, så i äldre som yngre torfbild- 

 ningar. 



För att allsidigt kunna verkställa undersökningar af torfmossarne fordras vidt- 

 omfattande kunskaper, särdeles i växtanatomi och geognosi samt äfven instrumenter 

 för att få upp torf från vederbörligt djup. Jag har förut nämnt att man i Fredriks- 

 dahls mosse ej träffat botten med en femton alnar lång stång. Kunde man få upp 

 torfprofver från detta djup och alla växtarters och växtdelars anatomi vore tillräckligt 

 förtydligad genom upplysande plancher, hvilket är långt ifrån att vara händelsen, så 

 skulle säkert undersökningar af torfven från detta djup erbjuda mycket af intresse. 

 Det är troligt att en del vegetabilier genom det tryck och de kemiska processer, som 



J ) För att denna tufva skulle hålla bättre tillsammans, hade jag ej fullkomligt rensat den mellan stjelkame 

 från inblandade strån och blad af Eriophorum vaginatum. Detta har utan tvifvel i sin mån bidragit till 

 de nog skiljaktiga resultaterna vid försöket med de båda arterna. 



