OM VEGETATIONEN I DET ihiiilax utasti; SMÅLAND. 1 9 



uicaria, C. latifolia, Echinospernmm defieasum, Origanum vulgäre, Veroniea spicata, Torilis 

 Anthriscus, Dantaria bulbifem, Impatiens Nolirtangere, Qeranium lucidum, Hypericwi 

 mantanum, Viola mirabilis, Luthyrus silvestris, Orobus vernus, Or. niger, Vida silvatica, 

 A.$tragalu.s glycyphyllm, Kumulus Lwpuhfié-, Gynmadenia eonopsea, Convallaria multifloru 

 ni. 11. Detta har förnämligast sin grund i jordmånens och hällearternas beskaffenhet. 

 Såväl den phanerogama som krypifipgama vegetationen vid Taberg gifver vid handen 

 att kalk ej saknas, då Almesåkra deremot tyckes lida en nära total brist på denna för 

 vegetationen så vigtiga beståndsdel i marken. Endast trakten vid Hule, Gydeberg och 

 Brasbo kan, såsom ofvan näinndt är, uppvisa några få arter, som helst trifvas på 

 kalkgrund. 



Almesåkra vegetation är så fattig, att knappt någon växtfamilj kan anses vara 

 rikt representerad i afseende på arter. Relativt rikast torde väl vara familjen Erici- 

 nece med fjorton arter, af hvilka tre förekomma i största ymnighet. Af Polygonece 

 finnas tolf arter, nästan alla allmänna öfver största delen af Skandinavien och af Cy- 

 peraceaz tretiofyra arter. Deremot befinnas flere familjer, som i olika delar af Skandi- 

 navien spela en mer eller mindre framstående röl, vara särdeles svagt representerade 

 i Almesåkra, såsom Boragineos med fyra arter, Umbelliferce med sex arter, Papilionacece 

 med elfva arter, Chenopodiacece med två arter, och Orchidece, som visserligen represen- 

 teras af fem arter, men alla sparsamma och ett par till och med ytterst sällsynta. Om 

 man jämför artantalet af någon bland dessa familjer med artantalet vid Jönköping, så 

 visar sig en betydlig skiljaktighet. Så finnes vid Jönköping mer än dubbla antalet af 

 Papilionacece, nemligen alla elfva arterna som förekomma i Almesåkra och derjemte 

 Orobus vernus, Or. niger, Lathyrus silvestris, L. palusfris, Vida silvatica,. V. pisiformis, 

 Ervum tetraspermum, Trifolium medium, Tr. montanum, Tr. arvense, Tr. agrarium, Tr. 

 procumbens, Astragalus glycyphyllus, Anthyllis Vulneraria. De tre artrikaste famil- 

 jerna i Almesåkra äro Synantherea? med 40 arter, Cyperacece med 34 och Gramineos 

 med 32, således samma familjer, som äro de artrikaste, om man afser hela Skandina- 

 viens phanerogama flora. 



Mossvcgetatioiien i Almesåkra är relativt mindre fattig än den phanerogama, och 

 särskildt gäller detta Lefvermossorna, hvad artantalet beträffar. Alla kalkmossor sak- 

 nas helt och hållet. Till följe deraf är mossvegetationen betydligt olika vid Almesåkra 

 och vid Taberg. Så saknas i Almesåkra följande af Tabergs mossarter: Weisia viri- 

 dula, Dicranum majus, Didymodon rubellus, Barbula convoluta, B. tortuosa, B. subulata, 

 Amphoridium Mougeotii, Encalypta dliata, Ene. streptocarpa, Webera albicans, Mnium stel- 

 lare, Mn. serratum, Bartramia Halleriana, Neckera crispa, Homalia trichomanoides, Anomo- 

 don viticulosus, Hypnum Sommerfeltii, H. chrysopliyllum, H. incurvatum, H jdicinum, Sca- 

 pania nemorosa, Preissia commutata, Fegatella conica. Deremot finnas naturligtvis i Almes- 

 åkra många mossor, som saknas på det till arealen så mycket inskränktare Taberg. 

 Flere af Skandinaviens allmännaste mossor, såsom Dicranum scoparium, Hypnum cupres- 

 siforme, H. Schreberi, Hylocomium splendens, H. triquetrum förekomma här i stor mängd, 

 men ingen enda art bland Lefvermossorna utgör_någon betydligare del af vegetationen. 

 Ett ej så ringa antal ovanligare arter finnas så af Musci som Hepaticw. 



I Fredriksdahls mosse antecknades följande, arter: Dicranella cerviculata, Dicra- 

 num palustre, D. Schraderi, Splachnum sphcericum, Spl. ampullaceum, Leptob-ryum pyri- 



