OM VEGETATIONEN I DET HOGL ANDTA8TE SMÅLAND. 21 



dium ciliare, Radula complanata, Madotheca rivularis, Lejeunia serpyllifolia, Frullania 

 ihlatata, /■ r fr-sgzhfcka, Fr Fzmarzaci Met jezzz furcata. Ihraf visar sig atl mossvegs- 

 (;i('l.)ih-h ar betydligt olika på Klintaberg och i dalen öfvan Storqvarn. 



Om man noggrannare granskar den speciella förteckningen öfver Almesåkra mos- 

 sor, så märker man lätt, att hela slägten saknas, som i de flesta trakter af Skandina- 

 vien harva en eller flera representanter. Så saknas alla Phascacece, vidare genera Gym- 

 nostomum, Weisia, Didymodon, Pottia, Encalypta, Funnria. Af Barbula finnes blott 

 Barbula ruralis, ehuru flera arter af detta slägte, såsom B. unguiculata, B. fallax, B. 

 eonvoluta, B. tortuosa, B. muralis, B. subulata finnas utbredda öfver en stor del af 

 Skandinavien. Mnia äro allesammans sparsamma i Almesåkra, Deremot saknas nästan 

 ingen art af våra allmännare Hepaticce, utom Jungermannia trichophylla 4 ; men den är 

 ersatt af den närslägtade, ehuru väl skiljda, J. setaeea. 



I afseende på Lafvarne hafva så olika åsigter uppträdt och sökt göra sig gällande 

 under de sista decennierna, att den, som skall följa med vetenskapen på dess närva- 

 rande ståndpunkt, måste egna ett långvarigt och ihärdigt studium åt denna växtgrupp. 

 De olika författarne begränsa slägten och arter så olika, att den, som ej eger grund- 

 liga och djupa detaljstudier, står villrådig, hvilken författares auktoritet han helst bör 

 följa. För mig hafva lafvarne endast utgjordt ett sidostudium och under sommarens 

 exkursioner har jag derföre egnat dem vida mindre uppmärksamhet än phanerogamer 

 och mossor. Således kan nedanstående förteckning öfver Almesåkra lafvar för ingen 

 del anses fullständig, men den torde ändock ega något intresse, emedan den gifver vid 

 handen, hvilka af de större lafvarne finnas i denna trakt och hvilka saknas. Natur- 

 ligtvis saknas här alla kalklafvar, men flere andra af våra öfver en stor del af Skandi- 

 navien förekommande större eller mer i ögonen fallande arter fattas äfven, såsom Pla- 

 tysma scepincola, Pl. juniperinum, Pl. Fahlunense, Sticta pulmonacea, Parmelia stygia, 

 Umbiliearia pustulata, TJmb. polyrhizos, Lecanora ventosa m. fl., som alla träffas i mängd 

 i Södermanland och Upland. Den nästan totala frånvaron af Calicia väckte synnerligen 

 min förundran, då detta slägte i det vestra Småland eger en sådan mängd af arter *). 

 Till följe af markens beskaffenhet äro jordlafvarne få eller inga, så framt man ej vill 

 räkna till dem Cladonice, Bceomyces in. fl. I mossarne finnas endast få arter. Utom 

 den i stora massor växande Gladonia rhangiferina, har jag der blott observerat tre ar- 

 ter nemligen Gladonia uncialis, Bceomyces icmadophilus, Cetraria acideata. Det största 

 antalet arter träffas på sten och i synnerhet utmärker sig slägtet Umbiliearia, af hvil- 

 ket sex arter finnas, ehuru blott en, Umbiliearia polyphylla, förekommer temligen spridd. 

 Många arter växa så på sten som träd och särskildt har jag egnat min uppmärksamhet 

 åt lafvegetationen på de olika trädslagen. I allmänhet träffar man tio å femton arter 

 på samma trädslag. Några arter växa utan åtskilnad på hvilket trädslag som helst, t. 

 ex. Parmelia saxatilis, andra finnas blott på vissa trädslag. Så förekommer i Almes- 

 åkra Collema nigrescens uteslutande på asp, Leptogium saturninum och Parmelia aeetabu- 

 lum på asp och ask, Lecanora parella var. pallescens blott på ask o. s. v. För jem- 



') Jeraför Fries Stirp. agr. Femsj. p. 40. 



