ANTBOKNINGAB TILL SPETSBERGENS GEOGRAFI. 7 



af Ciiydknius. Wilo.nfn I look och Wijdc Bay karthides L861 af Dunér; Mussel Bay dock 

 endast efter en teckning af Blomstrand. Någon vetenskaplig expedition har såvidi vi 

 känna, aldrig besökt Liebde Bay. Denna bugt ar sålunda utlagd endast efter äldre kartor 

 från hvalfångarnes tid. Sträckan från Welcome Point till Magdalena Bay ar utlagd efter 

 Parrys, på Brooks, Beeohbts och Franklins mätningar grundade karta. Endast smärre 

 andringar halva blifvit gjorda pil grund af ortsbestämningar af Dunér, samt en special- 

 karta öfver Kobbe Bay af Kuylenstierna och Lilliehöök. Cross och Kings Bay kartlades 

 under 1861 ars expedition af Dunér. Tillförlitliga upptagningar af Forelands fjorden och 

 Charles Foreland hafva vi ej blifvit i tillfälle att verkställa, och vi hafva endast kunnat 

 utlägga dessa trakters landkonturer efter äldre kort. Isfjorden är deremot af oss, med 

 undantag af nordligaste delarne af Nordfjorden, som vi endast kunnat utlägga efter teck- 

 ningar af norska Spetsbergsfarare, fullständigt och noggrannt kartlagd. Samma är för- 

 hällandet med Belsund, med undantag af den redan af fransmännen upptagna Recherche 

 bugten, hvilken vi derföre- ej ansågo nödigt att besöka. Hornsund bestämdes genom 

 triangelmätningar från dess norra kust. Beklagligen voro vi ej i tillfälle att på land verk- 

 ställa en bestämning af Sydkaps läge. Läget af det ett stycke från stranden belägna hög- 

 landet hafva vi dock varit i tillfälle att med tillräcklig noggrannhet utlägga genom orts- 

 bestämningar och pejlingar från sjön; det utanför liggande låglandet och öarna endast efter 

 de erfarnaste Spets bergsfarares uppgifter. Genom ortsbestämningar och vinkelmätningar 

 från såväl ost- som vestkusten har Storfjorden till och med Helis' sund samt mynningen af 

 Walter Thymens Strait blifvit fullständigt kartlagd. För de utprickade delarne af sydöstra 

 och östra delarne af Stans och Barents land kunna vi deremot alls icke ansvara. Vi hafva 

 nemligen ej besökt denna del af Spetsbergen och derföre endast kunnat utteckna dessa 

 trakters landkonturer efter gamla otillförlitliga sjökort. Läget för Hopen Eiland har blifvit 

 rättadt i enlighet med en uppgift af Lamont. Från toppen af det omkring 3,000 fot höga 

 Hvita berget togo vi theodolitpejlingar på Giles land och hafva utlagt det med stöd häraf, 

 samt en observation och kompasspejling vid Nordostlandets ostkust af kapten Carlson 

 från Tromsö. Samma i nyare kartor utelemnade land iakttogs äfven af Mr Bibkbeck 

 från Aberdeen då han år 1864 bland annat äfven besökte östra kusten af Stans Foreland. 



Under den svenska expeditionen 1861 voro Chydenius och Dunér i tillfälle att 

 bekräfta en uppgift, som Mark Beaufoy erhöll af ryssar, hvilka öfvervintrat på Spets- 

 bergen, nemligen att tidigt på våren stora massor af foglar flyga från Spetsbergens nord- 

 kust ännu högre mot norden. Det är visserligen möjligt att de endast flyga till iskanten 

 i norr, eller till de öar, som ligga norr om Nordostlandet, men det är äfven tänkbart att 

 de flytta till någon norr om Spetsbergen belägen okänd ö. 



Nästan i alla trakter af Spetsbergen hafva Torell och öfrige deltagare i de svenska 

 expeditionerna bestigit de högsta bergen, och derigenom blifvit i tillfälle att taga känne- 

 dom om de inre delarne af landet; en och annan betydligare vandring inåt har äfven 

 blifvit verkställd. Samtliga dessa iakttagelser visa att hela inlandet, möjligen med undan- 

 tag af den ej synnerligen breda sträckan mellan Isfjorden och Belsund, bildar en blott 

 här och der genom bergstoppar afbruten temligen jemn isplatå. Denna isslätt har i all- 

 mänhet en höjd af 1,500 till 2,000 fot öfver h af sy tan och har sitt utlopp genom de väl- 

 diga isfjell, som öfverallt på Spetsbergens kuster nedskjuta i hafvet och i polarländerna 

 spela samma roll med hänseende till nederbörden, som floderna i mildare klimater. För 



