ANTKCKNINcai; T i i. i. SPET SBE I? G isy 6 GEQGRAPI. 11 



förträfflig hamn för såväl 9tqra som sma fartyg, [ned djupt pel] pent inlopp. Äfven i 



Klaus P)ilK'iis Bay sawxl i nordfjorden pläga, Spetsbergsfarare ankra.. 



Don bästa hamnen i Belsund liar under vinlern lHliO — IS(il l.lilvil fullständigt 



igenfylld af ett hastigt frambrytande isfjell. En liten, ofta besöki hamn Bnnes paellan 

 Middle Point och några utanför liggande skär, äfvensom i Recherche Bay. Straxt öster 

 om Cap Ahlstrand torde äfven god hamn finnas, doek måste nian insegla österifrån och 

 akta sig för de skär, som sträcka sig norrut från holmen och udden. Äfven i den söder 

 om Belsund belägna Dunders Bay ankra Spetsbergsfarare ofta, för att hemta vatten, men 

 denna är dock alltför öppen för att lemna skydd för vestliga vindar. 



Nu för tiden ankra Spetsbergsfarare aldrig i Hornsund, men desto oftare vid de 

 norr om fjordens mynning belägna Dunöarna. Här finnes vid nordligaste öns östra sida 

 en förträfflig hamn med 6 famnars djup lerbotten. Inseglingen göres norrifrån, men un- 

 dervattensklippor göra den farlig för dem, som ej äro bekanta med farvattnet. Sundet 

 söder om öarne är alldeles orent. 



Vid Sydkap ankra Spetsbergsfarare på begge sidor om ön, äfvensom i den lilla bug- 

 ten på fastlandets vestkust. Ingen af dessa ankarplatser erbjuder dock skydd för vind 

 och is. 



På vestra sidan af Storfjorden finnes blott en god, af oss dock ej besökt ankarplats 

 i bugten söder om Whalers Head. I Agardhs Bay hafva vi visserligen ankrat, men denna 

 bugt är mycket oren och genom häftig strömsättning utsatt för is. Ypperliga ankarplatser 

 finnas deremot på fjordens östra sida: l:o i en liten bugt straxt norr om Whalers Point; 

 2:o norr om det hyperitnäs, som utskjuter från Kap Lee; 3:o mellan Anderssons öar och 

 isfjellet på vestkusten af Barents land, samt 4:o öster om det från Edlunds berg utskju- 

 tande hyperitnäset. I alla dessa hamnar utgöres botten af mjuk lera och djupet är 4 till 

 8 famnar. 



På äldre kartor finnes ett betydligt grund utlagdt i Storfjorden, hvilket äfven Spets- 

 bergsfarare omtala, och hvilket enligt deras utsago skulle vid lågt vatten vara synligt 

 öfver hafsytan. Vi hafva dock ej varit i tillfälle att sjelfva se det eller bestämma dess läge. 



Walter Thymens fjord är grund, och man vet ej med säkerhet om den är segelbar. 

 Det lilla smala Helis sund är deremot mycket djupt. En ytterst häftig ström går igenom 

 detta sund, dock i vexlande riktning, och det torde ej vara rådligt att försöka segla 

 igenom det vid motström äfven med tillhjelp af ånga eller god vind. 



Östra kusten af Spetsbergen är under större delen af året svårtillgänglig, och man 

 torde på jemförelsevis få ställen der träffa hamnar. Särskildt gäller detta Nordostlandet, 

 hvars östra kust utgöres af ett enda sammanhängande isfjell. Goda och ofta besökta 

 hamnar finnas dock i de mellan Tusenöarna belägna sund, hvilka uppgifvas samtliga vara 

 segelbara. Likaledes skall man kunna ankra vid Ryk Yses öar och Hopen. 



Ebb och flod äro icke synnerligen höga på Spetsbergen, men åstadkomma dock 

 ganska våldsamma strömsättningar i de stora fjordar, som skära in i landet. Skilnaden 

 emellan ebb och flod befanns vid slö vatten i Safe Haven vara 3 fot; i Wijde Bay och 

 det inre af Van Keulens bay var flodhöjden vid springtid 5 till 6 fot. 



Magnetiska iakttagelser äro flerestädes på Spetsbergen anställde af Chydenius och Dunée. 

 Dock göra starkt magnetiska bergarter, som på flera ställen i ofantliga massor träda fram 

 i dagen, Spetsbergen till ett för dylika observationer föga lämpligt ställe, och särskildt 



