12 N. DUNÉR OCH A. E. NORDENSKIÖLD, 



gäller detta om Hinlopen Strait, Isfjorden och Storfjorden, öfverallt på kusterna af 

 vattendrag vexla nemligen mäktiga, starkt magnetiska hyperitbäddar med sedimentera 

 sand- och kalkstenslager, och de magnetiska iakttagelserna i dessa trakter äro derföre af 

 föga värde för läran om jordmagnetismen. 



Svårigheten att föra med sig tillräckligt brännmateriel för en längre vistelse vid 

 Spetsbergen gör det till en särdeles lycklig tillfällighet för seglatserna på dessa farvatten, 

 att man flerstädes på kusterna träffar ofantliga massor af drifved, samt flerstädes i bergen 

 lager af stenkol. Det kan derföre vara på sin plats att här närmare utpeka dylika ställen. 

 Massor af drifved finnes vid Sjuöarne, Castréns öar, Cap Loven, äfvensom, ehuru i mindre 

 mängd, längs Nordostlandets nordkust, vid Low Island, Shoal Point, Drifvedsstranden i 

 Lomme Bay, stranden af Vestfjorden i Wijde Bay (på det låga sandnäset vid lagunen), 

 Moffen och Sydkap. För öfrigt träffar man vid vestkusten och Storfjordens stränder 

 endast spridda stammar och vedstycken. 



Det rikaste stenkolslager på Spetsbergen har af Blomstrand påträffats vid Kol- 

 hamnen i Kings Bay, innanför den lilla ön vid bugtens sydkust. Lagret ligger endast ett 

 kort stycke från stranden alldeles horizontelt och i dagen eller höljdt af en endast fyra 

 fot tjock grusbädd. Sjelfva lagret tyckes vara flera fot mäktigt och öfver en engelsk 

 mil långt. Man kan säkrast påträffa detta, liksom stenkolslagren i allmänhet, genom att 

 följa någon af de bäckar som genomskära lagret och tillfölje deraf föra stenkolsbitar med 

 sig. Mindre stenkolslager, af hvilka ett ligger omedelbart vid stranden ett par fot öfver 

 hafsytan, förekomma äfven på södra stranden af Isfjorden mellan Kol och Advent Bay, 

 närmare den senare bugtem Enligt uppgift af Spetsbergsfarare förekomma äfven ganska 

 betydliga stenkolsbäddar i bergen på Isfjordens nordkust midtemot Advent Bay. Mindre 

 och mera svårtillgängliga stenkolslager träffas i bergen på östra sidan af Green Harbour 

 samt i Kolfjellet i Bells und. 



För närvarande besökes Spetsbergen nästan uteslutande af norska säl- och hvalross- 

 fångare, och jagtens utbyte bidrager till en betydlig del till deras kost under resan. För 

 sjelfva säl- eller hvalrossfångsten medgifver oss utrymmet icke att här redogöra, men 

 deremot skola vi med några få ord omnämna de vigtigaste egentliga jagtplatserna. Öfver 

 allt på Spetsbergens nord- och vestkust träffas stora massor af sjöfogel, af hvilka en stor 

 del kläcka på sidorna af de mot hafvet brant stupande klipporna. De rikaste fågelfjell 

 påträffas vid Alkfjellet i Hinlopen Strait, östra sidan af Vlat Hook, den emellan Lilliehööks 

 och Möllers bugt utskjutande udden i Cross Bay, Alkhornet i Isfjorden, norra sidan af 

 Middle Hook i Belsund och norra stranden af Hornsund. Otaliga svärmar af rotges 

 kläcka bland annat vid norra stranden af Magdalena Bay samt Rotgesfjellen norr om 

 Hornsund. I motsats mot alkorna kläcka eidrarna på låga öar, från hvilka isen tidigt dra- 

 ger sig undan, och de återvända gerna till de öar, de en gång valt till boningsplats. 

 Talrikast förekomma de vid Dunöarne norr om Hornsund, Gåsöarne i Isfjorden samt ön 

 vid Saddle Point på Charles Foreland. I mindre skaror äfven vid öarne utanför Duym 

 Point i Hinlopen, ön i Vestfjorden af Wijde Bay, Norsköarne, öarne i Kings Bay, öfriga 

 öar i Isfjorden, Eders ö och ön vid Cap Ahlstrand i Belsund, äfvensom de öar, som om- 

 gifva södra inloppet till Belsund. Äfven gäss finnas i stor mängd isynnerhet i Isfjorden 

 och Hornsund. Den vackra Spetsbergsripan är deremot åtminstone vid kusten ganska 



