Under sitt vistande på Spetsbergen L837 upptäckte Professor S. LoyÉN några förste- 

 ningar af hel1 arman natur än de förut derifrån kända palseozoiska. Han såg hos dem 

 slägtskap och i några fal] identitet med former, hvilka beskrifvits af Keysehling ur 

 Juraformationen vid Petschora och äfven till en del förekomma i några vesteuropeiska 

 Juralager. Antalet af dessa högnordiska Juraförsteningar ökades af Prof. A. E. 

 Nordenskiöld vid Professor Otto Torells första Spetsbergsresa (1858). Vid den an- 

 dra expeditionen (1861) hemförde Prof. Blomstrand ytterligare nya fynd ur Jura och 

 dessutom arter tillhörande en från Spetsbergen förut okänd geologisk period, hvilken 

 iag, efter jemförelser i åtskilliga tyska museer under sommaren 1863, ansett mig kunna 

 bestämma som Trias. Till dessa samlingar komma slutligen de, hvilka Prof. Norden- 

 skiöld 1864 gjorde vid Isfjorden och Storfjorden. Försöket att utreda detta material 

 utgör föi"emålet för denna afhandling. 



I. Försteningar ur Trias. 



Dessa härröra till största delen från tvenne punkter, Cap Thordsen och Saurie- 

 huk, belägna i det inre af Isfjorden på den landtunga, som utskjuter emellan Nord- 

 fjorden och Klaas Billen Bay. Det är samma landtungas spets, som af Prof. Blomstrand 

 beskrifvits ') under namnet Midterhuken. Enligt honom består denna hnfvudsakligen af 

 en svart och bituminös skiffer, här och der vexlande med lager af hårdare bergart, 

 och öfverlagrad af en hård sandsten. De flesta försteningarne äro ur lagren vid Saurie- 

 huk, hvilken, enligt Prof. Nordenskiölds meddelande, hvilar på den till sitt utseende 

 och till sin struktur något afvikande skiffern vid Cap Thordsen, som endast innehåller 

 två eller tre arter, af hvilka den ledande formen, en Halobia, är af annan art än den 

 för de öfre lagren utmärkande Halobia Lommeli. 



NAUTILUS. L. 



JS T . N ordenskiöldii n. sp. (Tafl. I, fig. 1.) Testa globosa involuta, lsevis, ten- 

 uissime transversim striata, umbilico ntrinqtie lato et profundo, dorso lato et rotundato. 

 Septa regulariter arcuata. Sipho subcentralis, margini ventrali propior quam dorsuali. 

 Diameter testas 105 mm , diam. umbilici 30 mm . Anfractus maximus 50 mm altus. Lati- 

 tudo maxima dorsi 71 millim. 



Denna art, hörande till samma grupp, som de af v. Hauer ur Hallstätter-lagren 

 beskrifna N. Breunneri och N. heterophyllus, förekommer i de stora klotrunda kalk- 

 bollar, hvilka äro inbäddade i de öfversta lagren vid Sauriebuk. 



JV. trochleceformis n. sp. (Tafl. I, fig. 2.) Testa discoidea infläta, utrinque 

 aperte umbilicata, striis tenuissimis transversis obtecta, leniter transversim undulata, 

 dorso rotundato. Diameter testas 108 mm , latitudo umbilici 20 mm , anfractus maximus 

 60 mill. altus. 



') Gcognostiska iakttagelser under en resa till Spetsbergen år 1861 af C. \Y. Blomstrand, Kougl. Vet. Akad. 

 Handl., Bd. 4 N:o 6, s. 44. 



