4 G. LINDSTRÖM, 



Denna art skiljer sig från den föregående genom en mera sammantryckt form, 

 sin smalare rygg, nafvelns mindre bredd i förhållande till skalets diameter, samt genom 

 de äfven proportionsvis högre vindlingarne. Den yttersta vindlingens största bredd är 

 vid nafveln 52 millim. Det enda exemplaret, från Sauriehuk (Nordenskiöld) visar 

 visserligen icke på sin yta några tecken till septa, men att dömma af dess habitus och 

 dess likhet med föregående art torde det kunna räknas till slägtet Nautilus. 



CERATITES. Haan. 



C. Malmgreni n. sp. (Tafl. LT, fig. 1 — 2.) Testa compressa, umbilico angusto, 

 striis transversis, tenuibus, leniter incurvis obtecta, ceterum lsevis. Dorsum rotundatum. 

 Sellre laterales semicirculata?, lobuli dentibus quatuor vel quinque acuminatis, duobus 

 vel tribus minoribus -in utraque parte inferiore et angustiori sellarum. Testa tenuis, 

 vix 1 millim. crassa, prope aperturam in sinum coarctata, ut saspe apud Ammonites. 

 Diam. 60 millim, latitudo 18 mill. Differt a sequenti umbilico angustiori, sellis semi- 

 circulatis, superficie testas. 



Från kalkbollarna vid Sauriehuk. Sannolikt höra äfven de krossade och hop- 

 tryckta snäckorna från Cap Thordsen hit. 



Hos yngre exemplar eller i de inre vindlingarne af äldre äro loberna goniatitartade. 



C.f Blomstrandi n. sp. (Tafl. I, fig. 3 — 5.) Testa discoidea, compressa, in- 

 voluta, utrinque aperte et late umbilicata, dorso rotundato. Anfractus quinque. An- 

 fractus extimus inagnus, interiores plus dimidio amplectens; facies ejus interna angulo 

 subrecto incurva; superficies leniter transverse plicata, plicis sigmoideis, prope umbili- 

 cum tamquam nodiferis, striis perquam tenuibus obtectis. Dorsum testa? in longitudi- 

 nem lineatum. Sellas laterales (duas solummodo visibiles) regulariter arcuatse, lobi ob- 

 scure dentati. Diam. testas 77 millim. Anfractus extimus 28 mm altus, 16 mm latus, 

 in medio latissimus. 



Från skiffern och sandstenen vid Midterhuken (Blomstrand). De otydliga lob- 

 tänderna göra det tvifvelaktigt huruvida denna art verkligen bör räknas till Cera- 

 titerna eller om icke snarare till Goniatiterna. Emellertid likna sadlarnes form den 

 hos Ceratiterna vanliga och då arten till sitt yttre eljest står så nära verkliga, af 

 Keyserling beskrifna Ceratiter, kan den åtminstone tillsvidare upptagas inom detta 

 slägte, som ännu väntar på en nogrann begränsning. Dessutom anmärker L. v. Buch *), 

 att man ofta finner exemplar af C. nodosus med lober utan tänder och att man derföre 

 ej bör lägga alltför stor vigt på dessas när- eller frånvaro. 



Det är anmärkningsvärdt, att denna Ceratit visar den största förvandtskapen med 

 en annan högnordisk art, C. euomphalus Keys. ') från floden Olenek nära Ishafvet, 

 ej långt från Lena-floden. C. Blomstrandi närmar sig denna genom det nästan glatta 

 skalet med dess svaga och vågformiga, i riktning mot mynningen böjda veck, men 

 skiljes derifrån genom sin jemnt afrundade rygg med dess fina längdstrimmor, samt 

 sina svagt och otydligt tandade lober. Hos C. euomphalus är ryggen hvasst kölad och 



1 ) Ueber Ceratiten sid. 17. 



2 ) Bull. de l'Acad. de St. Petersbom-o- Torne V, 1847 sid. 171. Pl. III, fig. 7—10, samt äfven i Midden- 

 dorffs Sib. Keise Bd. I, Th. I sid. 248. 



