b G. LINDSTRÖM, 



H. Lommeli Wissmann. (Tafl. II, figg. 8 — 10.) Testa compressa, magis longa 

 quam älta, oblique ovalis, umbone la?vi, parum convexo vel depresso, sa?pe trans- 

 versim rugoso, subcentrali, carcline longo ac rectilineo. Dentes nulli. Anterior testa? 

 margo rotundatus, prominens, testarn efficiens ina?quilateram. Pars posterior testa? in 

 speciminibus minoribus ad marginem cardinis simillima auri et sulco a superficie testa? 

 altera sejuncta, caeterum omnino la?vis vel radiis paucis. In valvis majoribus haec area 

 deest. Superficies testa? radiis latis, plerumque rectilineis, 25 — 26 prope umbonem in- 

 cipientibus. Radii, sulcis separati, ad margines testa? latitudine valde augentur, ubi 

 etiam multifidi. Ruga? transversa?. Stria? tenues, concentrica?, regulares, praesertim in 

 radiis conspicua?. Altitudo 30 mill. longit. 38 m. Latitudo radiorum usque ad 6 inill. 

 Species variat radiis latis et filiformibus. 



Syn. 1841. Halobia Lommeli Wissmann Milnsters Beitr., IV, p. 22, Pl. 16, fig. 11. 



1845. Avicula pectiniformis Catullo, Nuovi Annali di Bologna, Ser. II, Torne 3, p. 

 458. Torne 4, Tavola II, fig. 1—2. (Fig. 3 tyckes 

 höra till en annan art.) 



1851. Halobia Lommeli Eichwald, Nouv. Mém. de Moscon, Torne IX, p. 104, Tab. 



II, fig. 1. 



1852. Quenstedt, Haudb. d. Petref., p. 518, Tab. 42, fig. 25. 

 1855. Hörnes, Denkschriften d. Akad. der Wissenschaften in 



Wien 9, p. 52, Tab. II, fig. 17. 

 1865. Monotis Lommeli Salter, Pala?ont. of Niti, p. 68, Pl. 9, fig. 1. 



Nordenskiöld och Blomstrand hafva hemfört talrika exemplar af denna art från 

 Midterhuken och Sauriehuk. Den typiska grofstråliga formen finnes ensam i den hår- 

 dare skiffern, samt tillsamman med den finstråliga i den tunna skiffern, hvilken på vissa 

 punkter tyckes vara helt och hållet sammansatt af dessa skal. Ur en hård och mörk 

 kalk, lik den från Sauriehuk, har Nordenskiöld äfven samlat exemplar af den grofstråliga 

 formen från Cap Lee vid Storfjorden. Exemplaren från alla dessa ställen öfverens- 

 stämma fullkomligt med exemplar från Wengen i Tyrolen och från Salzburg. Skalet, 

 som är tjockare än hos den följande, visar dock spår till samma prismatiska struktur 

 som hos den : ). 



H. Zitteli n. sp. (Tafl. I, figg. 6 — 12, Tafl. II, fig. 11.) Testa tenuissima, sub- 

 ovalis, ina?quilatera, compressa, concentrice transversim rugosa; cardo rectilineus vel 

 parum curvus. Radii 20 — 30, medii lati, ceteri utrinque decrescentes, curvi, etiam 

 paullulum undulati, ad margines testa? irregulariter fissi. Superficies testa? ad margines 

 cardinales, ad posteriorem pra?sertim, aream formans la?vem, qua? faciem appendicis 



l ) Universitets-Museum i slottet Poppelsdorf vid Bonn förvarar exemplar af H. Lommeli, hvilka (af Goldfuss?) 

 blifvit försedda med påskriften "Ortlds (sedan ändradt till Avicula) fasciculatus Goldf. Wengen im Lilneburgi- 

 schen, Grauw". Goldfuss tyckes, liksom sedan Eichwald, af en viss yttre likhet hafva blifvit förledd, att 

 räkna denna form till slägtet Orthis oeh på grund deraf lagret, hvari den funnits, till "Grauwacke". En för- 

 vexling råder ock med afseende på fyndorten. Enligt benäget meddelade upplysningar af hrr H. Steinvorth 

 oeh Bornemann i Liineburg förekommer ingen art med detta naran inom Liineburgs område. Lika litet är 

 der någon "Grauwacke" känd och den äldsta formationen derstädes är "Muschelkalk", hvilken, såsom bekant, 

 icke hyser någon Halobia. Goldfuss' exemplar tillhöra tvifvelsutan den vanliga fyndorten Wengen i Tyrolen, 



