OM TRIAS- OCH .1 U K A - FÖ lis T i: .N 'I \ I ! A Ii FRÅN SPETSBERGEN. 15 



Under namnel I*, demissus synas två arter hafva blifvil sammanblandade, den ena 



med öronens öfra kanter convergerande i spetsig vinkel e I skalspetsen, hvilken ar Beans 



P. demissus, den andra med öronens öfre kanter Liggande i samma mo1 skalds längd- 

 axel vinkelräta linie. Til] den senare formen hör P. demissus d'Orb. ') och sannolikt 

 ftfven den af Keyserling sa benämnda från Petschora, saml P. disciformis v..Zebteh '). 



Figuren af P. demisSUS MORRIS och LyCETT 8 ) liknar äfven dessa och öfverensstämnier 

 ingalunda med deras bes k ritning, men denna, passar åter till den verkliga I'. demisSUS. 

 Efter h\ ad Trautschold visat är d'Orbignys P. demissus från Moskwa endast det släta 

 skalet till 1'. nummularis och dit bör väl äfven Keyseklings form, hvilken han sjelf 

 förklarar identisk med d'Orbignys, räknas. 



En jemförelse emellan exemplar från Spetsbergen och Moskwa, samt från Eh- 

 ningen vid Reutlingen i Wtirtemberg lemnar icke något tvifvel om att dessa alla böra 

 anses höra till samma art, hvilken är Beans P. demissus. Det är dock tydligt, att 

 man hos en så vida utbredd och så långvarig form som denna skall finna modifika- 

 tioner, men för obetydliga för bildandet af särskilda arter. Hvad Spetsbergs-exemplaren 

 angår, så är det omöjligt förklara deras betydliga formafvikelser från hvarandra ur 

 annan grund än den, att väldigt tryck, kanske i förening med andra rubbningar i lag- 

 ren, vanställt såväl denna, som andra arter. Man påträffar nemligen öfvergångar från 

 regelbundna skal till starkt oliksidiga, hvilka dock genom de karakteristiska öronen 

 och den tina strieringen visa sin förvandtskap med de förra. P. demissus synes 

 vara ganska allmän vid Advent Bay, både på den vestra stranden (Blomstrand) och 

 på den östra (Nordenskiöld). Han förekommer dessutom på kusten emellan Advent- 

 Bay och Kol-Bay (Nordenskiöld). Ett stort exemplar håller i höjd 45 millim., i längd 

 55 millim. Trau3?scholds P. solidus tyckes i intet afseende afvika från den vanliga P. 

 demissus och dessutom kan detta namn icke bibehållas, då det redan förut blifvit af 

 F. A. Roemer bortgifvet till en annan art. 



P. validus _n. sp. (Tafl. III, hg. 5 och 6.) Testa magna orbiculata, sequivalvis, 

 plano-convexa, lasvis, auriculis suba?qualibus ; auricula anterior valvas dextrse valde 

 striata. Cap Agardh (Nordenskiöld). 



Denna art förekommer i den ler blandade kalkstenen, men endast i ofullständiga 

 stycken, som nå v en längd af 125 mill. De utgöra nästan endast aftryck af den inre sidan, 

 och tyckas på ytan hafva varit fullkomligt släta, regelbundet hvälfda med några få till- 

 växtlinier. Det högra skalets främre öra har sin sidokant S-formigt utsvängd och är be- 

 täckt med skarpa linier. Venstra skalets öron äro nästan lika stora med raka, snedt 

 afskurna sidokanter. Den enda form, med hvilken jag vet jemföra denna är P. so- 

 lidus F. A. Roemer" 1 ). 



Ur sandstenen från toppen af Cap Agardh finnes ett aftryck af en Pecten med 

 stora, i rätvinkliga spetsar utskjutande öron, starkt tecknade med tillväxtlinier. Det 

 liknar mycket P. nummularis d'Orb. 



!) Geol. of Russia Vol. II sid. 475. Pl. XLI, fig. 16. 



2 ) Verstein. Wurtembergs. Pl. LIII, fig. 2. 



3 ) Moll. of Gr. Ool. Pl. XIV, fig. 7. 



*) Nord-D. Ool. Geb. p. 212. Tab. XIII, fig. 5. 



