12 A. E. NORDENSKIÖLD, 



de röda skikterna omvexla flerestädes, i till en del ganska mäktiga lager, med en blek- 

 grön till gråaktig, ofta glimmerhaltig sandsten, och genomsättas dessutom af en tät 

 eruptif bergart — ett slags grönsten, skild från den vanliga Spetsbergs-hyperiten. 



III. Bergkalk formation. 



Den vid Hecla Hook och Klaas Billen Bay förekommande röda och gröna ban- 

 dade skiffern öfverlagras af en högst egendomlig och öfverallt der den uppträder lätt 

 igenkänlig bildning, som af oss blifvit benämd ryssö-kalk, efter de öar, der den före- 

 kommer mest utbildad. Jag anför den här ibland bergkalk-formationens lager på grund 

 af dess yttre likhet med öfverliggande korallhaltiga kalklager. Sjelfva ryssö-kalken är 

 nemligen ej fossilförande och består nästan uteslutande af en oren, gul, föga tydligt 

 eller nästan alls icke skiktad kalk, af en så egendomlig, korallartad struktur, att man 

 vid första påseendet skulle anse den i alla riktningar vara genomkorsad af korall- 

 stammar, något som dock icke torde vara fallet. Kalken sönderfaller lätt samt ger 

 upphof till Spetsbergens mest ofruktbara landsträckor, och dess förut sannolikt ganska 

 vidt utbredda, men numera för Hinlopens påträngande böljor allt mera och mera vikande 

 bäddar bilda derföre inga branta och skarpkantiga berg. Det vidsträckta låglandet 

 vid Shoal Point, öarne i Murchison Bay, den breda landtungan emellan Murchison Bay 

 och Wahlenbergs Bay, på hvilken ryssö-kalken bildar en ganska hög emot sidorna all- 

 deles afrundad bergskam, samt slutligen Drifveds-stranden och en obetydlig del af nord- 

 vestra stranden af Klaas Billen Bay upptagas likväl fortfarande af denna bildning. I 

 sjelfva kalken kan man knappast urskilja någon skiktning, och det skulle derföre möta 

 ganska stor svårighet, att bestämma dess lagringsförhållanden, om icke den enformiga 

 kalkbildningen då och då skulle afbrytas af föga mäktiga lager af kiselhaltiga berg- 

 arter, hvilkas i dagen framskjutande hårda och fasta kammar torde gifvit det mot det 

 påträngande hafvet nödiga skyddet åt mera än en af de så kallade Ryssöarne i Mur- 

 chison Bay. 



Stenarten i dessa hårdare skikter är af trenne olika slag, nemligen: l:o En tät, 

 alldeles homogen, svart eller mörkbrun flinta, i hvilken ej heller några spår till för- 

 steningar kunnat anträffas, men som till det yttre utseendet har stort tycke med åt- 

 skilliga, dels fossilfria, dels fossilförande lager å ön utanför van Mijens Bay. 2:o En 

 blandning af flinta och kalk. Flintan bildar här dels kulformiga konkretioner, dels en 

 väfnad af ofta mångfaldigt veckade och böjda, ^ — \ tum tjocka cylindrar, hvilkas mellan- 

 rum äro uppfylda med grå kalk, och uti hvilka små, med qvarts-kristaller betäckta drus- 

 hål ofta träffas. Dessa cylindrar hafva en förvånande likhet med korallstammar, och 

 en närmare mikroskopisk undersökning torde kanske komma att visa, att dessa lager 

 utgöra lemningar af gamla korall-kolonier. 3:o En hvit eller hvitgul qvartsit, lik 

 qvartsiten från Hecla Hook. Alla dessa skikter stå vid Ryssöarna nästan upprätta och 

 stryka från norr till söder; vid Drifveds-stranden åter stryka de, liksom underliggande 

 Hecla Hook lager, från nord-nordvest till syd-sydost och falla ungefär 60" åt öster. 



På östra stranden af Lomme Bay är ryssökalken öfverlagrad af: 1) Röd och hvit 

 sandsten med otydliga spår till fucusartade växtaftryck. 2) En grå kalk med talrika, 

 ehuru föga väl bibehållna försteningar (små arter af Terebratula, Productus, Encrinites 



