16 A. E. NORDENSKIÖLD, 



vi sedermera skola se måste dessa uppgifter bero på ett fullkomligt misstag, i det samt- 

 liga kolbäddar i dessa högnordiska trakter tillhöra en vida nyare tid af jordskorpans 

 daning. Från alla af oss besökta ställen, der bergkalk uppträder, hafva vi hera- 

 bragt en mängd försteningar, hvilka Professor Angelln åtagit sig att närmare under- 

 söka och beskrifva. De komma utan tvifvel att lemna ett vigtigt bidrag till bedömande 

 af polarfaunan under detta aflägsna geologiska tidskifte. 



IT. Permiska formation. 



Såsom ofvanföre nämndes tillhöra de af v. Koningk beskrifna försteningar, som af 

 Robert insamlades under expeditionen med »Recherche», icke, såsom v. Koningk uppgifver 

 den permiska, utan bergkalkformationen. Deremot anger Salter 1 ) att han i ett löst block, 

 som Lamont funnit på Tusenöarne, igenkände verkliga permiska försteningar, nemligen: 

 Spirifer alatus, Schloth., en vanlig «Zechstein« petrefact, en liten Productus (v. Koningks 

 P. horridus) och en storbladig Stenophora. Lamont förmodar att detta lösa stenblock 

 kommit från Giles land. Det tyckes dock vara mera sannolikt att det härrör från 

 någon närmare belägen fyndort, och att således permiska lager verkligen, ehuru i mindre 

 utbredning, förekomma på Spetsbergen. 



T. Trias formation. 



Denna formation är tydligast utbildad på den af mäktiga fjell upptagna land- 

 tunga, som skiljer Nordfjorden och Klaas Billen Bay ifrån hvarandra, och hvilken fier- 

 faldiga gånger varit besökt af de svenska expeditionerna, först af Blomstrand 1861, 

 sedan tvenne särskilda gånger af Dunér, Malmgren och mig .1864. Stället utgör äfven 

 en af de i geologiskt hänseende intressantaste punkter inom hela polarregionen. 



På norra stranden af Klaas Billen Bay öfverlagras bergkalkformationens kalk- 

 och gipslager utaf en hyperitbädd, som ett stycke vester om Skansviken sänker sig 

 ned till hafsytan och längre vesterut betäckes af svart lerskiffer, här och der vexlande 

 med en i friskt brott grå, efter vittring gulaktig kalk. Lagren innehålla endast spar- 

 samt försteningar, hvilka visserligen äro illa utbildade, men dock vid första ögonkastet 

 visa, att man här har att göra med djurformer helt och hållet olika med de, som 

 träffas i flintlagren under hyperiten. 



Strandklipporna vid Cap Thordsen visa en tydlig genomskärning af denna afdelnings 

 nedersta lager, och beger man sig från södra sidan af Cap Thordsen längre inåt landet 

 emot Rendalen, så har man först att gå öfver ett vidsträckt, mot Saurie Hook långsamt 

 uppstigande slättland, hvilket dels är öfverhöljdt af lösa hyperitblock, dels utgöres af 

 anstående, starkt söndersplittrade hyperitklippor. Ofvanom detta hyperitlager vidtager 

 åter först en svart lerskiffer och sedan en grå sandsten, i hvilken kolossala klotrunda 

 bollar af lerhaltig kalk finnas insprängda, och hvilken på norra sidan af Rendalen åter 

 öfverlagras af ett mindre hyperitband. Från de till triasformationen hörande lager, 

 som inneslutas emellan detta sistnämnda hyperitband och hyperitbandet som betäcker 

 bergkalken, hafva under Spetsbergsexpeditionerna 1861 och 1864 af Blomstrand och 



x ) Lamont. Seasons with the Sea-horses. Appendix. 



