24 A. E. NORDENSKIÖLD, 



direkte undersöka de bergarter, som omedelbart hvila på juralagren vid grafkullen. 

 Men förmodligen skulle man här hafva mött en fortsättning af de lager, som ännu 

 upptaga Midclel Hook i Bel Sound. Detta höga berg stupar alldeles tvärbrant ned 

 emot stranden, så att man redan på långt håll kan urskilja dess lagerformiga struktur, 

 och vid närmare undersökning finner man, att det består af vexlande parallela lager 

 af qvartsit, kalksten, sandsten, konglomerat och hyperit. Lagren stryka från nordost 

 till sydvest och falla 14° till 17° emot sydost. Konglomeratet håller något kolsyrad kalk 

 och består af afrundade qvartsit- och flintbollar, hårdt sammankittade af ett brunt, för 

 det mesta af kisel bestående bindemedel. De föga mäktiga lagren af hyperit ligga 

 alldeles uniformt lagrade emellan de öfriga släkterna, uti hvilka några spår till förste- 

 ningar ej träffas. 



Dessa mäktiga lager äro tydligen, såsom de grofkorniga konglomeraten utvisa, 

 ganska lokala bildningar, hvilkas ålder man icke med säkerhet kan bestämma, då de ej 

 innehålla försteningar. Sannolikt äro de samtidiga med konglomerat-lagren emellan 

 Advent och Sassen Bay i Isfjorden, och utgöra understa afdelningen i den- mäktiga 

 tertiär-bildning, som österut i fullkomligt horisontela lager upptager de 1000 till 1500 

 fot höga fjellen på stranden af v. Mijens Bay i Bel Sound. Vid Kolfjellet ser man en 

 vacker genomskärning af dessa lager, nemligen: 



a) En svart, lätt söndersplittrad skiffer, å en del ställen innehållande bollar af 

 speerlis, eller af kalk med en obetydlig kärna af kis. Dessa lager, i hvilka man någon 

 gång finner temligen tydliga växtaftryck, stryka från norr till söder och luta svagt emot 

 öster, samt upptaga i synnerhet bergets, genom ett lågland från det egentliga fjellet 

 skilda bas. Man kan se en vacker genomskärning af dem vid den tvära, några 

 famnar höga afsats, hvarmed detta långsamt sluttande land slutar emot hafvet. Emellan 

 den svarta skiffern träffar man ofta obetydliga lager af en mer eller mindre tät, grå 

 sandsten, och ju mera man nalkas den svarta skifferns öfre gräns, dess mera tilltaga 

 dessa lager i antal, så att formationen alldeles småningom öfvergår till: 



b) Gråhvit sandsten. Man kan kanske skilja två något olika afdelningar af denna 

 sandsten, nemligen: 1) Den sandstensbildning, som upptager den nedra delen af det 

 egentliga Kolfjellet. Dessa lager utmärka sig genom en större täthet och derigenom 

 att emellan dem ofta ligga lager såväl af skiffer, som af konglomerat, och af en grof, 

 hård sandsten, uppfylld med fucuslika aftryck, hvilka äro ända till i aln breda. Det 

 kollager, af hvilket stora stycken träffas bland stenraset 500 fot öfver hafsytan, hörer 

 utan tvifvel äfven hit. 2) En lös, grå sandsten, med fina insprängda talkfjäll och 

 talrika, ehuru föga tydliga, små växtaftryck. Dessa lager, hvilka upptaga den öfra 

 delen af Kolfjellet och ett mera åt öster, i det inre af bugten beläget mindre fjell, 

 ligga nästan horisontela, med en mycket svag lutning emot nord eller nordost. 



Alldeles samma lager träffar man vid Sundevalls berg och vid bergen i det inre 

 af van Keulens Bay. Man söker förgäfves i dessa vackra sandstens- och skifferlager 

 efter några andra försteningar än ofvannämnde växtaftryck, hvilka dock tydligen bevisa, 

 att lagren måste tillhöra tertiär-formation. 



Ännu mäktigare är den tertiära formationen utbildad i Isfjorden. Ofvanom de 

 horisontela jura lagren möter man lager af skiffer och sandsten, hvilka här och der 



