vexla med föga mäktiga kollager och icke innehålla några andra djur- eller växtlem- 

 ningar än et1 eller annal dikotyledont löfblad eller stora, men föga tydliga alg^ 

 lika aftryck. Dessa tertiära Lager hvila på de vid bergens fo1 förekommande jura- 

 lag*en, med hvilka de hafva en stor yttre likhet, samt upptaga hela öfre delen af den 

 höga fjellsträckningen emellan Green Harbour och Sassen lin}-, möjligen skiljda ifrån 

 juran af de redan förut omnämnda hårda konglomerat-lager, som på en höjd af 

 500 — 800 fot öfver hafsytan, emellan Advent och Sassen Bay, bilda en lodräl afsats i 

 fjéllraset. Åfven lågnäsen på Isfjordens norra, strand äro upptagna af en tertiär sand- 

 sten med små kolbäddar och otydliga vextaftryck, och förmodligen tillhöra äfven åtskil- 

 liga af de vertikala lagren från vestra stranden af Green Harbour samma tidsperiod. 



Blomstrand iakttog tertiära lager ungefär på midten af södra stranden i Kings 

 Bay. Lagringsföljden på detta ställe har jag sökt utreda dels med ledning af Blom- 

 strands beskrifning och de af honom hembragta stenprofver, dels på grund af en jem- 

 förelse med. motsvarande mindre omkastade lager på andra ställen af Spetsbergen. 



De tertiära bäddarne i Kings Bay : ) äro nemligen, såsom en vid kartan fogad profil 

 utvisar, så starkt veckade och omkastade, att de skenbart underlagra åtskilliga äldre 

 skikter, som träffas på vestra delen af fjordens södra strand 2 ), hvarest man möter: 



1. Kiselskiffer af fullkomligt samma slag som Hecla Hook lagren i Cross Bay, 

 och sannolikt upptagande högfjellen i det inre af landet. 



2. En närmast stranden i fjordens öfra del anstående, hvitgul, till ytterlig grad 

 splittrad kalk, vexlande med ända till 20 fot mäktiga bäddar af qvartsit. 



3. Tydligen skiktade kalklager, som, med en strykning af omkring 30° W., upp- 

 taga det längst utåt uppstigande, höga kalkfjellet, Såsom försteningarna utvisa, tillhöra 

 dessa lager understa afdelningen af bergkalkformationen (Cap Fanshawe-lagren). 



4. En grågrön efter vittring gul sandsten, som synes upptaga större delen af det i 

 mil breda låglandet och tvenne genom glacieren åtskiljda fjell i närheten af Kolhamnen. 



1 ) Jemför Blomstrands afhandliug s. 24. 



2 ) Medan de till bergkalkformationen hörande lager, hvilka i Hinlopeu Strait vexla med bäddar af hyperit, ligga 

 fullkomligt horisontela, aro deremot de tertiära lagren i Kings Bay alldeles uppresta, oaktadt någon eruptiv 

 bergart icke förekommer i grannskapet. Veckningen måste således här hafva en annan orsak, och jag tror att 

 man öfver hufvud taget tillskrifvit de eruptiva massorna en för stor andel i den omkastning och rubbning, 

 som öfverallt iakttages i jordskorpans lager. Liksom fallet är med otaliga andra geologiska företeelser, sa 

 synes mig äfven denna mindre bero på några våldsamma omkastningar än på en knappast märkbar, 

 men idkeligen och ständigt verkande kraft. Den öfra delen af jordskorpan är naturligtvis underkastad peri- 

 odiska temperatur-variationer, hvilka t. ex. vid Stockholm på ett djup af 70 till 80 fot stiga till 0,01°. / 

 fall jordskorpan vore fullkomligt sammanhängande, och i fall den genom dessa temperatur-variationer betingade 

 volumförändringen icke öfver stege bergartens elasticitets gräns, så skulle de icke utöfva något inflytande i 

 geologiskt hänseende. Men då alla berg äro mer eller mindre genomdragna af springor och klyftor, så 

 måste dessa vid lägre temperatur vidga sig, för att, då temperaturen ökas, åter sluta sig tillsammans, och 

 ifall, såsom ofta torde vara fallet, springorna förut blifvit fyllda antingen med kemiska eller mekaniska sedi- 

 menter, så måste ett starkt sidotryck uppstå, hvilket ovilkorligen måste hafva till följd en obetydlig för- 

 skjutning af lagren. När man betänker, att denna kraft år från år verkar åt samma håll, och att förskjut- 

 ning för en sträcka af flera tiotal mil kan koncentrera sig på ett enda ställe der motståndet är svagast, 

 så bör det i sanning icke förvåna, att man så ofta finner till och med de nyaste bildningarne starkt om- 

 kastade, medan äldre formationer i grannskapet äro fullkomligt horisontela. 



K. Vet. Akad. Handl. B. 6. N:o 7. 4 



