Eiland tord. 



■ ej, såsom 



fcertiära och 



möjligen i 



Amerikas p< 



»larländer 



Utom 



i Bel So 



blifvit fiinn; 



, på följam 



Green 



Harbour 



SPETSBERGENS GEOLOGI. 3] 



i \. liren och Khuiai antagit, billhöra kolformationen, utan vara 



är detta arven fallel med de af Parry, M'Clintock, m. II., i Norra 



upptäckta kollager. 



»mil (Kolfjellel och v. Keulens Bay) och Kings Bay har stenkol 



de ställen af Spetsbergen. 



/' Tsfjorden. Vid foten af det första högre fjell, söder om den 

 djupa dalgång, som skjuter in på Green Harbours östra strand, träffade Blomstrand 

 stenkol på en höjd af omkring 700 fot öfver hafvets yta, tätt under det öfversta ut- 

 springande sandstens-skiktet, Sjelfva kollagrets mäktighet kunde ej utrönas, men i den 

 finkorniga, glimmerhaltiga sandstenen träffades utom andra ofullständiga vextlemningar 

 äfven ett tydligt blad Platanus aceroides, och kollagren äro här således tydligen 

 miocena. 



Advent Bay. Emellan Green Harbour och Advent Bay träffar man här och der 

 kolband i fjellen. Ungefär en half mil innan man når Advent Bays mynning, träder 

 den lodrätt stupande sandstensklippan, blottad och fri från ras, så godt som omedel- 

 bart ut till sjökanten. Här påträffade Blomstrand några stenkols flötser, af hvilka 

 den understa, med en mäktighet af inemot en aln, vid lågt vatten stod 3 fot öfver hafs- 

 ytan och nästan horisontelt. Parallelt med hufvudflötsen såg man 2 till 5 alnar högre 

 upp ytterligare tre till fyra mindre stenkolsband. 



Nordvestra stranden af Isf jorden. Spetsbergsfarare uppgifva, att betydliga ehuru 

 svårtillgängliga stenkolslager förekomma i bergen innanför glaciererna emellan Cap 

 Boheman och Safe Haven. Sjelf påträffade jag 1864 ett obetydligt stenkolslager på en 

 af de små öarna söder om Cap Boheman, hvarest stenkolen öfverlagrades af en hård 

 sandsten med breda alglika aftryck af fullkomligt samma beskaffenhet, som aftrycken 

 i sandstenen från Kolfjellet vid v. Mijens Bay. 



Östra delen af Spetsbergen. Från Black Point, öster om Deevie Bay, hembragte 

 Lamont fossilt träd mecl vidhängande kol, och Spetsbergsfarare omtala, att lösa stenkols- 

 stycken ymnigt påträffas vid stranden af Walter Thymens Strait. Dessutom fann 

 Lamont vid Black Point äfven lager med Nucula- och Aviculopecten-artad förstenin- 

 gar. Det visar sig häraf, att äfven triasbildningen på Spetsbergens ostkust är öfver- 

 lagrad af jura- och tertiärlager. 



På den udde, som åt söder begränsar Bel Souncls mynning, möter man vid stran- 

 den en lös sandsten med mycket otydliga vextaftryck, hvilken här och der innehåller 

 afrundade kolbitar. Dessa äro anmärkningsvärda derigenom, att de innesluta små kört- 

 lar af ett gult harts. Samma fossila harts träffar man äfven i de lösa kolbitar, som 

 längre inåt fjorden ligga ymnigt kringströdda på stranden. Ovisst är, om dessa lager, 

 till hvilka materialet blifvit lemnadt genom söndergrusning af tertiära kolförande bäddar, 

 blifvit aflagrade under den sista delen af tertiärperioden, eller om de äro posttertiära. 

 Kolets ursprung är dock utan tvifvel tertiärt, och dess hartshalt lemnar en vigtig anty- 

 dan rörande arten af de vexter, som gifvit upphof till Spetsbergens kolbäddar. 



IX. Det närvarande tidskiftet. 



Spetsbergen är för det närvarande, på det smala kustlandet när, nästan helt och 

 hållet betäckt af edacierer. Mäktiga isbäddar, ofantliga moräner, glacialleror och andra hit- 



