6 N. DUNER OCH A. E. NORDENSKIÖLD, 



Kongl. Maj:ts nådiga proposition, anslogo derföre Riksens Ständer medel till en ny 

 expedition, hvilken företrädesvis skulle hafva till uppgift att fullborda de påbörjade 

 rekognosceringsarbetena för gradmätningen. 



Chydenius, som med så mycken - raskhet och ihärdighet utfört sina åligganden 

 under 1861 års expedition, hade äfven för afsigt att deltaga i denna, men beklagligen 

 bortrycktes han kort före afresan från Stockholm af en förtidig död. I stället blefvo vi af 

 Akademien utsedda att under den nya expeditionen, som stäldes under Nordenskiölds led- 

 ning, utföra de afsedda rekognoscerings-arbetena, och på det att den lägenhet, som här er- 

 bjöd sig till nya studier af polarländernas djur och vextlif, ej skulle gå aldeles förlorad, 

 bereddes, genom Grefve Plåtens frikostighet, tillfälle äfven för en zoolog att medfölja. 

 Härtill utsågs en af deltagarne i 1861 års expedition, D:r Malmgren från Finland. 



För expeditionens räkning förhyrdes i Tromsö en till skonare omriggad kanon- 

 båt, Axel Thordsen, om 12i norska comerse-läster och bemannad med 12 man. Far- 

 tyget lemnade Tromsö den 7:de Juni 1864, och ankrade den 18 Juni i Sydhamnen vid 

 Beeren Eiland, efter att under nära en veckas tid hafva blifvit uppehållet vid Carlsö 

 genom en häftig snöstorm. En stark dyning nödgade oss dock redan följande dag att 

 lyfta ankar. Sedan ännu ett besök med båt ifrån det utanför kryssande fartyget blifvit 

 gjordt till denna svårtillgängliga ö, ställdes kursen på Storfjorden. Hela södra och 

 sydvestra delen af Spetsbergen var dock vid vår ankomst sä fullständigt spärrad af 

 drifis, att vi först vid Isfj orden kunde nä land. Här kastade vi ankar den 25:te Juni 

 i Safe Haven, hvarest is och ogynsamma vindar uppehöll fartyget till den 16:de Juli. 

 Det ofrivilliga dröjsmålet begagnades till en nästan fullständig kartläggning, samt zoo- 

 logisk och geologisk undersökning af denna ytterst intressanta fjord. Härifrån seglade 

 vi söderut, men nödgades redan den 18:de Juli af en mycket häftig storm att söka 

 hamn i Bel Sound. Motvind uppehöll oss härstädes till den 27:de. Tiden begagnades 

 såsom vanligt, af Malmgren till zoologiska och botaniska forskningar, af oss till båt- 

 färder, under hvilka geografiska ortbestämmelser anställdes, den betydliga fjorden kart- 

 lades och undersöktes i geologiskt hänseende. 



Den 27:de seglade vi vidare, men råkade på höjden emellan Bel Sound och Horn 

 Sound ut för en så fullkomlig stiltje, att vi, då strömmen fört oss till granskapet af 

 Dunöarna, nödgades, för att ej sysslolöst förnöta tiden ute på hafvet, bogsera fartyget 

 in till den emellan dessa öar befintliga hamnen. Båtfärder företogos nu till den 

 söderut belägna fjorden, hvilken kartlades genom triangelmätningar från dess norra 

 strand. Några svaga flägtar från N. V. och vår otålighet att ändtligen komma till den 

 egentliga platsen för vår verksamhet, lockade oss att åter den 3:dje Augusti lyfta 

 ankar. Vi råkade dock snart ånyo ut för stiltje, så att vi först den 7:cle kunde passera 

 Spetsbergens sydspets. Sedan vi på detta sätt under hela 2:ne månaders tid haft att 

 kämpa med drifis och vidriga vindar, följdes vi deremot under vår seglats i Storfjorden 

 af nästan ständig framgång, så att vi endast behöfde uppehålla oss så länge på hvarje 

 ställe, som var nödvändigt för att bestiga bergtopparna, uppmäta vinklar och göra 

 ortbestämmelser. Den 9— 10:de Augusti lågo vi för ankar vid Whales Point, den 12:te 

 i Agardhs Bay, efter middagen och natten emot den 14:de vid Lees Foreland, den 14:de 

 och 15:de vid Anderssons öar, den 17:de och 18:de vid Förvexlingsnäset, den 19:de— 

 25:te i hamnen vid Edlunds berg i bottnen af Storfjorden. Under en båtfärd härifrån 



