till Hvita bergel afslutades gradmätnings-rekognosceringen, och vi vande nu äter mo1 

 söder för att, sedan vi passeral Sydkap, långsmed Spetsbergens vestkusi segla upp aå 

 långt emot norden som hafvet var öppet. Medan vi den 30:de Augusti \'r>\- frisl? sydlig 

 vind seglade upp längsmed vestkusten, minte vi emellertid utanför fsfjorden en mängd 

 båtar med förlist folk. Dessa måste vi berga, och vår lilla skuta blef härigenom så 

 öfverfylld, vårt obetydliga återstående matförråd så anlitadt, atl vi ej kunde tänka på 

 några vidare utfärder, utan nödgades återvända till Norge, <lii vi ankommo den 13:de 

 September på morgonen. 



Då CitYDENirs redan förut till Akademien inlemnat en redogörelse för arbetena 

 under 1861 ars expedition 1 ), så skulle vi visserligen kunna inskränka oss till en fram- 

 ställning af de förberedande geodetiska undersökningarna under resan 18G4. Till följd 

 af Storfjordens på äldre kartor alltför vestligt angifna läge, hafva doek åtskilliga fru- 

 ändringar blifvit nödvändiga med afseendc på nätets norra del, och vi anse det derföre 

 lämpligast att här lemna en fullständig redogörelse för samtliga under de svenska 

 Spetsber^sexpeditionerna 1861 och 64 utförda undersökningar, hvilka stå i omedelbart 

 sammanhang med frågan om en gradmätning i dessa nära polen belägna länder. 



Kastar man en blick på den af oss upprättade kartan öfver Spetsbergen, hvilken 

 tinnes införd i Akademiens handlingar 2 ), så finner man, att fyra olika riktningar för en 

 gradmätning på Spetsbergen äro tänkbara, nemligen: l:o En meridian-mätning längsmed 

 Spetsbergens vestkust; 2:o En meridian-mätning längsmed Wijde Bay, Isfjorden och 

 Bel Sound; 3:o En längdgrad-mätning från Gilesland genom Walter Thymens Strait 

 öfver Storfjorden och Isfjorden till södra spetsen af Pr. Charles Foreland; 4:o En 

 meridian-mätning genom Hinlopen Strait och Storfjorden. Ehuru de tvenne först- 

 nämnde meridian-mätningarne icke kunna komma i fråga, sedan det visat sig, att man 

 på den vida längre sträckan öfver Storfjorden och Hinlopen Strait äfven möter en för- 

 delaktigare terräng, så tro vi oss dock för fullständighetens skull med några ord böra 

 omnämna äfven de hithörande undersökningar, som under de svenska expeditionerna 

 blifvit gjorda på Spetsbergens vestkust, i Isfjorden och Wijde Bay. 



1. Meridian-mätning längsmed vestkusten. En gradmätning på Spetsbergens vest- 

 kust kunde visserligen ej erhålla samma längd som ett nät genom Storfjorden, 

 och ifall det vore möjligt att gifva nätet en utsträckning ända till Sydkap, skulle en 

 betydlig olikhet vara rådande med afseende på Längden af ändpunkterna, men detta 

 oaktadt skulle många skäl tala för valet af denna riktning, ifall terrängen ej lade altför 

 betydliga svårigheter i vägen för arbetets utförande. Vestkusten från Horn Sound till 

 Cloven Cliff är nemligen de flesta år från tidigt på våren till sent på hösten så 

 isfri, att man under denna tid endast i det inre af de stora fjordarna möter fast 

 is eller så tät drifis, att seglatsen derigenom hindras. Till följd häraf kunde arbetena 

 här påbörjas tidigt, och sannolikt kunde man äfven påräkna att dessa här mindre ofta 

 skulle hindras af töcken och dimmor. Ungefär midt på vestkusten träffar man på 

 södra delen af Pr. Charles Foreland äfven ett vidsträckt lågland, som torde vara sär- 



1 ) Karl Chydenius. Om den under Scenska Expeditionen till Spetsbergen år 1861 företagna undersökning af 

 en gradmätnings utförbarhet derstädes. Öfversigt af K. Vetensk.-Akad. Förhandlingar, 1862, N:o 2, s. 89. 



2 ) Anteckningar till Spetsbergens geografi af N. Dunér och A. E. Nordenskiöld. K. Vetensk.-Akad. Hand- 

 lingar, 1865. B. 6. N:o 5. 



