GKADMATNINGSNAT l'A SPETSBERGEN. 11 



nästan fullkomlig! bortglömdt, anda tills det under de sednaste aren ånyo UifYii iakt- 

 taget af en mängd Spetsbergsfarare. Detta efter upptäckaren benämnda land tyckes 

 bafva en betydlig utsträckning och synes från flere ställen af Spetsbergens ostkust. 

 Del vore derföre en möjlighel at1 sammanbinda någon bögtbelägen punkl påGilesland 



genom en triange] med tvenne punkter på Spetsbergens ostkust, och s: olikl skulle 



inga Oöfvervinneliga binder förelinnas att frän dessa begge |_m nkt<*i- framgå \ idare med 

 eit triangelnät öfver Barents land, .Storfjorden och landet vester om detta vattendrags 

 norra strand till Isfjorden, samt sedan långsmed denna fjords stränder till södra delen 

 af Prins Charles Foreland. Flerestädes på dennas sträcka möter man också lämpliga 

 slätter för en basmätning. En möjlighet förefinnes således för anställande af en tri- 

 angelmätning af 16 längdgraders utsträckning på Spetsbergen. Svårigheten att uppnå 

 Giles land och omöjligheten att utan telegraf med noggrannhet bestämma ändpunkternas 

 längd-olikhet torde dock tillsvidare bilda oöfverstigliga hinder för denna mätnings utförande. 

 och vi tro oss derföre icke närmare behöfva uppehålla oss med en redogörelse för de 

 trianglar, som vi kunde föreslå åtminstone för en ej obetydlig del af nätets sträckning. 



4. Meridian-mätning från Sydkap genom Storfjorden och Hinlopen Strait till Ross-ön. 

 Då man tager i betraktande den svårighet, som är förenad med längre landvandringar 

 i hvarje obebodt och ishöljdt land, och nödvändigheten att i dessa trakter, hvarest 

 arbetstiden är inskränkt till en jemförelsevis obetydlig del af året, förenkla och på- 

 skynda arbetena så mycket som möjligt, kan man uppställa såsom regel, att den för- 

 delaktigaste sträckning för en gradmätning, i ett polarland måste sökas der, hvarest 

 triangel-punkter kunna väljas på ömse sidor om ett bredt vatten och endast undan- 

 tagsvis behöfva tagas längre in i landet. Trianglarne blifva härigenom få och stora 

 samt triangelpunkterna lätt tillgängliga. Dessa vilkor uppfyllas endast af den ostligaste 

 bland de ofvananförde riktningarne, hvilken framgår från Sj^dkap eller Tusen-öarna 

 öfver Storfjorden, Hinlopen Strait och Norclvestra sidan af Nordostlandet till Ross-ön. 

 Om en gradmätning på Spetsbergen verkligen blifver utförd, så torde åtminstone i första 

 hand denna riktning böra väljas. Vår uppmärksamhet har äfven företrädesvis varit 

 fästad på densamma, och vi anse oss derföre här böra gifva en fullständigare redogö- 

 relse för de undersökningar, som blifvit gjorda under de svenska expeditionerna, till 

 förberedande af en gradmätning längsmed dessa fjordar eller sund. 



Andpunkterna. Den nordligaste triangelpunkten och observatoriet för bestäm- 

 mandet af det geografiska läget för nätets norra ändpunkt torde böra uppställas på 

 toppen af Little Tabel Island, hvars branta sidor dock ej erbjuda någon lämplig rast- 

 plats, och hvilken derföre lämpligast besökes ifrån Ross-ön såsom hufvudstation. Någon 

 hamn finnes icke i trakten och stället måste derföre nås genom en båtexpedition från 

 hamnen vid Parrys ö, Låg-ön eller Brandywine Bay. Sju-öarne äro visserligen under 

 större delen af året omgifna af drifis, men det tyckes dock som om man hvarje år skulle 

 kunna nå dem, antingen tidigt på våren eller under sensommaren. Till ledning för be- 

 dömmandet häraf vilja vi anföra de uppgifter vi kunnat öfverkomma rörande isens läge 

 i dessa trakter under de sednaste 100 åren: 

 1773 kryssade Phipps från den 28 Juli till den 10:de Augusti för det mesta bland tät 



drifis emellan Sju-öarne och Nordostlandet. 



9 



K. Vet. Akad Handl. B. 6. N:o 8. Ä 



