18 N. DUNE1! OCH A. E. NORDENSKIÖLD, 



är de flesta år, starka nordliga och sydliga vindar vexla, kan det inträffa, att begge 

 sunden samtidigt bli isfria. Detta ägde t. ex. rum 1861, 1864 och 1865. 



Året på Spetsbergen kan anses deladt i blott tvenne årstider, nemligen en nio 

 månaders vinter och en föga varm sommar eller vår. Emellertid tyckes vintern i in- 

 tensitet ej kunna jemföras med Amerikas nordliga delars eller Grönlands, ja, om man 

 får döma efter några berättelser om öfvervintringar, ej ens med nordliga Norges in- 

 landsvintrar. Härmed stämmer äfven en under 1861 års expedition gjord iakttagelse, 

 att en vid kusten belägen mindre sötvattenssamling, hvilken förmodligen legat frusen 

 från slutet af September till slutet af Maj, befanns täckt af endast 6 fot tjock is. 



De allmänna dragen af klimatet under den tid af året, då gradmätnings-opera- 

 tioner kunna ifrågakomma, blifva ungefär följande. Under senare hälften af Maj och 

 första delen af Juni håller sig temperaturen i närheten af fryspunkten, och man be- 

 höfver ej befara strängare köld än 6° under noll. Redan i tredje veckan af Juni stiger 

 dock temperaturen temligen hastigt, och snösmältningen börjar. Denna försiggår med 

 en så stor snabbhet, att alla ställen, som ej äro täckta af isfjäll, äro snöfria redan 

 innan medlet af Juli. Då snösmältningen försiggår, kunna till följd af laviner bergs- 

 bestigningar blifva farliga, och, med undantag af iakttagelserna för bestämmande af 

 ändpunkternas läge samt en eller annan vinkelmätning från några bergtoppar, kan 

 arbetstiden egentligen räknas blott från andra veckan i Juli till slutet af September. 

 Under denna tid håller sig temperaturen mellan och + 12°; endast under sista hälften 

 af September torde den falla något under fryspunkten. Vindarna äro för segling föga 

 gynsamma, i det stiltje, endast afbruten af en och annan stundom ganska häftig storm, 

 nästan ständigt är rådande. Redan af denna anledning kan man ej nog påpeka nöd- 

 vändigheten att för en gradmätnings-expedition välja ett skruffartyg. 



Det medel, golfströmmen, som kraftigare än något annat bidrager att göra detta 

 nordliga land tillgängligt, och som så betydligt mildrar dess klimat, föranleder emellertid 

 på samma gång, att dimmor ingalunda höra till sällsyntheterna. Då nemligen den öfver 

 golfströmmens varmare vatten strykande och derigenom med fuktighet mättade luften 

 kommer i beröring med Spetsbergens väldiga ismassor, måste den afkylas, till följd hvaraf 

 en del af den medförda fuktigheten kondenseras till dimma. Sålunda är det vanligt, 

 att, om man under sydlig vind påträffar clrifis, man med detsamma får tjocka, äfvensom 

 att dimma inträder, då en från golfströmmen kommande vind stryker öfver isfjäll. 

 Emellertid visar den erfarenhet vi vunnit under expeditionerna 1861 och 1864, att 

 klart väder ingalunda hör till undantagen, och i så måtto utmärker sig Spetsbergen 

 före de flesta land, att luften, då ej dimmor rentaf förhindra seendet, är af en så un- 

 derbar renhet och genomskinlighet, att det ej torde vara lätt att uppleta ett motstycke 

 dertill. Härigenom inträffar ock, att den, som första gången besöker Spetsbergen, begår 

 de märkligaste misstag i uppskattandet af afståncl: ett föremål, som man ansett vara 

 endast en half mil aflägset, kan stundom i verkligheten befinnas på 2 till 3 mils afstånd. 

 Af den blåaktiga färgton, som i vårt klimat utmärker h varje aflägset föremål, ser 

 man der intet spår. Hvitt och svart omvexla på det skarpaste till och med hos 

 sådana berg, som till följd af deras afstånd endast genom strålbrytningen bringas öfver 

 horizonten. 



