b K. JOHANSSON, HUFVUDDRAGEN AF GOTLANDS VÄXTTOPOGRAF1 OCH VÄXTGEOGRAFI. 



frekvens däruti är angifven. Genom noggrannhet så väl i detta som i andra afseenden 

 kan Wahlenbergs Utkast oaktadt en lätt förklarlig ofullständighet i fråga om artantalet 

 ställas före de under det följande halfseklet utarbetade Gotlandsflororna. * Innan Wah- 

 lenbergs Flora Suécica blef färdig (1826), hade kännedomen om Gotlands flora tagit ett 

 stort steg framåt genom de talrika och vackra fynd, som blifvit gjorda af S. Landeberg 

 1802—1807 och J. P. Rosen 1816—1818. Äfven andra botanister hade besökt ön, 

 nämligen J. H. Wallman (år ?), som funnit Cyperus fuscus, samt A. S. Bruzelius och 

 C. J. Sundevall (1824), hvilka upptäckt Polygala comosa, Cerastium strigosum och Ho- 

 losteum, hvarjämte en på ön född botanist, I. Kolmodin, funnit Falearia m. fl. Redan 

 vid denna tid voro i följd däraf omkring 700 arter kända. 



Rörande Landeberg och Rosén fordrar rättvisan en något vidlyftigare utredning. 

 Efter sina botaniska resor på Gotland 1816, 1817 och 1818 utarbetade Rosén med Wah- 

 lenbergs tillhjälp en förteckning öfver de gjorda fynden. I denna förteckning, inlämnad 

 till Vetenskapssocieteten i Upsala 1819, 2 omförmälas bortåt 140 delvis synnerligen märk- 

 liga växter, som förut ej blifvit angifna för ön. I detta antal ingå 22 stycken, som 

 Rosén ej själf sett, men för hvilka han åberopar provinsialläkaren S. Landeberg. Den 

 sistnämnde hade själf ämnat utgifva en fullständig förteckning öfver alla kända Gotlands- 

 växter och för den skull 1811 inlämnat sitt manuskript (Flora Gothlandica) till professor 

 O. Swartz, hvilken dock på grund af åtskilliga däri förekommande felaktigheter eller 

 alltför dubiösa uppgifter ej kunde förorda dess intagande i Vetenskapsakademiens hand- 

 lingar. Likväl förekomma i denna förteckning en stor mängd uppgifter om växter och 

 fyndställen, hvilka sedan, ehuru utan citering, inflöto i Roséns afhandling. Förtjänsten 

 att hafva uppdagat dessa tillkommer otvifvelaktigt Landeberg. 



Rörande beskaffenheten och tillkomsten af ofvannämnda Flora Gothlandica må föl- 

 jande nämnas. Landeberg vistades såsom läkare på Gotland åren 1802 — 1807 och besökte 

 därunder, såsom synes af hans växtlokaler, alla delar af provinsen, dock mest västra 

 sidan. Sannolikt fördes därvid anteckningar rörande sällsyntare växter; men hans sam- 

 lingar blefvo, enligt hvad han i bref till Swartz omtalar, spolierade efter afflyttningen 

 från Gotland. Först 1811 sammanskrefs förteckningen, hvarvid Liljeblads Flora ed. 2 

 följdes i fråga om nomenklatur m. in.; men på ett par ställen röjer sig någon kännedom 

 om den först senare utkommande ed. 3. Landeberg synes därvid hafva för mycket litat 

 på minnet och dessutom med alltför stor sangvinism uppräknat åtskilliga i Liljeblads 

 flora såsom allmänna upptagna växter, hvilka, enligt hvad man nu vet, på Gotland äro 

 ganska sällsynta eller till och med saknas. Bland dessa växter kan ett tiotal med säkerhet 

 sägas hafva obehörigt inkommit i förteckningen, under det att ett eller två tiotal äro 

 ganska ovissa. A andra sidan måste till Landebergs fördel medgifvas, att man i Lilje- 

 blads flora kan uppleta 40 — 50 på Sveriges fastland rätt allmänna, men på Gotland icke 

 förekommande växter, som Landeberg ej upptagit i sin förteckning. Emellertid är denna 

 otillförlitlighet i fråga om mindre sällsynta växter det största felet i Flora Gothlandica. 

 Att kritiska växtsläkten fått sitta emellan, är mera förlåtligt. Däremot hafva Landebergs 



1 WAHLENBERG redogör också för jordmånens beskaffenhet i olika delar af Gotland. 



2 Detta årtal har, ehuru afhandliugen utkom först 1821, i detta arbete blifvit användt, för prioritetens 

 skull gentemot den 1820 utkomna Hartmans Flora ed. 1. 



