8 K. JOHANSSON, HUFVUDDKAGEN AF GOTLANDS VÄXTTOPOGRAF1 OCH VÄXTGEOGRAFI. 



setum tenellum o. s. v.; och genom den senares Novitice: Galium Mollugo, Mentha gen- 

 tilis, Poterium, Potentilla collina och *incana, Onobiychis, Ulmus montana, Juncns supinns, 

 Schedonöfus erectus, Glyceria plicata, Airopsis pfascox, Holcus mollis. 



Frukterna af de närmast följande botanisternas studier blefvo synliga dels i Elias 

 Fries' skrifter eller i af handlingar, som utkommo under hans auspicier, dels i Hartmans 

 floror och Botaniska Notiser. Från denna tid må nämnas förutom O. A. Westöö, hvars 

 mångåriga verksamhet som botaniker längre ned skall beröras, J. W. Zetterstedt 1841 

 (Orobanche Epithymum), C. Hartman 1842 (Habenaria montana), C. Reuterman 1850 

 (Lolium linicolum), N. G. Kindberg 1852 (Lepigona, Rumex palustris), M. Floderus och 

 V. Steniiammar 1855 (Pulsatilla paténs, Lycopodium inunclatum m. fl.), Th. O. B. N. 

 Krok 1860 (Diplotaxis muralis, Ononis campestris) samt K. J. Lönnroth, som under 

 resor 1849 och 1853 upptäckte Lappa officinalis, Mentha silvestris, Arabis Gerardi, Calli- 

 triche polyinorpha, Aspidium, men hvars betydelsefulla studier som hieraciolog tillhöra 

 en långt senare tid. I detta sammanhang kan också nämnas, att I. Kolmodin, som på 

 1820-talet upptäckt Anemone silvestris, sedermera (omkring 1850) fann Alyssum och 

 Salix depi*essa. 



Redan 1840 hade O. A. Westöö gjort' några botaniska fynd. Under den långa 

 tiden af omkring 50 år har han sedermera nästan årligen verkställt längre eller kortare 

 resor och ströftåg på Gotland, så t. ex. 1841 (i sällskap med Afzelius), 1843, 1852 (med 

 anslag af Upsala Vetenskapssocietet), hvarunder äfven Sandön besöktes, 1859 ånyo till 

 Sandön o. s. v. Härvid uppdagades en stor mängd delvis mycket intressanta växter, 

 bland hvilka böra nämnas Cuscuta Trifolii, Myosotis versicolor, Latnium intermedium, 

 Euphrasia salisburgensis, Ranunculus ophioglossifolius, Corydalis läxa och puraila, Arabis 

 arenosa, Bunias, Viola odorata, Potentilla norvegica, Oxytropis campestris, Rumex thyrsi- 

 florus, Quercus sessiliflora, Callitriche stagnalis, Najas, Juncus effusus, Lemna gibba, Po- 

 tamogeton alpina, och plantaginea, Spai-ganium minimum, Carex ampullacea och Pseudo- 

 cyperus, Phegopteris *Robertiana, Polystichum spinulosum. Under denna tid hade, i det 

 naturalhistorien efter 1839 vunnit större erkännande såsom undervisningsämne vid de 

 allmänna läroverken, en skara unga botanister uppväxt, hvilka redan såsom skolynglingar 

 riktat fioran genom ett eller annat lyckligt fynd. Exempel därpå äro Senecio aquatieus, 

 Tragopogon porrifolius, Leontodon hispidus, Hypochteris radicata, Myosotis stricta, Bar- 

 barea stricta, Farsetia, Geranium pyrenaicum, Spergularia campestris, Sclerantus perennis, 

 Cephalanthera Lonchophyllum, Potamogeton lucens, Carex elongata, Lycopodium Selago. 

 Nästan alla dessa blefvo upptagna i den med ledning af Westöös sockenfloror utarbetade 

 förteckningen öfver Gotlands kärlväxter af G. Eisen och A. Stuxberg 1869 (upptagande 

 957 arter). Sandöns flora behandlades af samma författare i en särskild uppsats. 



Meddelanden om de under de sista 25 åren gjorda fynden hafva, så vidt de blifvit 

 publicerade, i allmänhet influtit i Botaniska Notiser. Från denna tid må bland det stora 

 antal botanister, som idkat botaniska studier på ön, nämnas K. F. Thedenius 1861 och 

 1873 (Selinum lineare), J. E. Zetteestedt och K. A. Tu. Seth 1872 (Vicia cassubica), 

 G. Lagerheim 1881 (Polygonum Raji), O. Juel 1883 (Picris hieracioides), Fr. Aulin 

 1888, 1890, 1891 etc. (Teesdalia, Medicago minima, Habenaria viridis). Dessutom hafva 

 åtskilliga på Gotland födda botanister, såsom Fr. Ahlfvengren, H. Kahl, Alb. Nilsson, 



