KONGL. sv. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 29. N:0 I. '.I 



Fr. Westerberg, Fr. Öjfverberg, T. Westergren, gjort flera gotländska rftxter bekanta 

 (Veronica aquatica, Crarnbe, Epilobium obscuruui, Euphorbia Esula, Phegopteris polypo- 

 dioides; Matricaria discoidea, Sparganiura glomeratura ; Astragalus danicus; Thrincia, Po- 

 tamogeton prselonga m. fl.). 



Under donna sista period hav emellertid det botaniska studie! ledts in på nya eller 

 förut föga beträdda vrägar; Sålunda har å ena sidan öns vegetation blifvit föremål för 

 rent biologiska studier, och dess^ växtgeografi har af K, Sernander blifvit behandlad från 

 utvecklingshistorisk synpunkt. A andra sidan har formstudiet utbildat sig till ett inten- 

 sivt specialstudium af kritiska slakten. Den sistnämnda riktningen kan, livad Gotlands 

 flora beträffar, anses representerad af följande forskare. V. Wittrock har ägnat flera 

 resor på 1880-talet åt granskning af Gotlands Erythraaa-former. Studier öfver Hieracium- 

 släktet hafva idkats af S. Almqvist 1881 och 1885, af K. J. Lönnroth 1881 in. fl. år 

 samt af författaren 1885 — 1896; resultaten häraf föreligga till största delen uti H. Daiil- 

 stedts exsickatverk och afhandlingar. Släktet Viola har blifvit föremål för undersök- 

 ningar af L. M. Neuman 1886 och L. J. Wahlstedt 1887. Slutligen har R. Matsson 

 under åren 1893 och 1894 gjort resor i och för studiet af Gotlands Rosa-former. 



Intet landskap i Sverige torde hafva besökts af så många botanister som Gotland. 

 Man kunde därför vänta, att dess vegetationsförhållanden vore synnerligen väl kända. 

 Den stora olikheten mellan öns och svenska fastlandets flora har emellertid förorsakat, 

 att de flesta botanister ej hunnit längre än till rariteterna. Ett i början vanligt fel var, 

 att man ej skilde vissa sällsyntare arter från deras mer allmänna parallellformer, i det. 

 man bestämde dem efter habituella karaktärer eller på af stånd, kanske från landsvägen. 

 På detta sätt låter det förklara sig, att Linné i början af sin resa mer än en gång trodde 

 sig se Trifolium agrariura, men först mot slutet upptäckte den ytterst allmänna T. pro- 

 cumbens, att han nämner Gentiana campestris, men ej G. Amarella;. att Wahlenberg 

 uppger Pulsatilla vulgaris såsom allmän kring Visby och Pulmonaria officinalis såsom 

 förekommande »här och där». Hos senare botanister röjer sig däremot en benägenhet att 

 anse en på Gotland jämförelsevis sällsynt växt för allmän. I förra fallet gällde misstaget 

 diagnosen, i senare fallet frekvensen. Sålunda hafva Solidago, Crepis tectorum, Glechoma, 

 Lamium intermedium, Veronica serpyllifolia, Rhinantus minor, Trientalis, Drosera, Lychnis, 

 Sperguläria rubra, Polygonum Hydropiper, Salix aurita, Callitriche, Carex ampullacea, 

 aCuta och caespitosa m. fl. erhållit en för hög frekvensgrad, under det att motsatsen ägt 

 rum beträffande åtskilliga på Gotland rätt allmänna, men eljes sällsynta växter. I själfva 

 verket är det ganska få botanister, som hunnit så långt ned på skalan som till de riktigt 

 allmänna växterna, hvarför sådana förekomma ytterligt sparsamt i herbarier. För öfrigt 

 äro äfven rariteterna jämförelsevis litet representerade i de stora samlingarna, hvilket är 

 så mycket mer förvånande, som stora massor årligen kanske under två mansåldrar hafva 

 insamlats på ön. 



Någon ojämnhet råder i afseende på den noggrannhet, med hvilken de olika om- 

 rådena blifvit undersökta. De flesta af de äldre botanisterna hafva följt Linnés resplan, 



Kongl. Sv. Vet. Akademiens Handl. Band 29. N:o 1. 2 



