32 K. JOHANSSON, HUFVUDDRAGEN AF GOTLANDS VÄXTTOPOGRAFI OCH VÄXTGEOGRAFI. 



Sflhoenus ferrugineus, Scirpus paucijlorus, Carex panicea, limosa och teretiuscula, Molinia. 

 Vid ett litet snår af Viburnum Opulus, Salix pentandra och cinerea, Betula odorata och 

 Myrica Gale växte dessutom Mentha arvensis, Lycopus europceus, Scutellaria galericulata, 

 Lysimachia vulgaris, Orchis incamata, Carex Oederi, filiformis och Goodenoughi, Equise- 

 tum tenellum. 



På en i n. ö. delen af träsket utskjutande halfö förekommer en liknande vegeta- 

 tion med Peucedanum, Comarum och Paludella (enl. ex. af M. Östman). 



Synnerligen intressant är vegetationen i Vätlingsmyr vid Ringvide och Lauhaga i 

 Stenkj^rka socken. På ett underlag af moränmärgel hvilar en mäktig bädd af Sphagnum- 

 torf, hvaröfver väldiga tufvor af ännu lefvande Sphagnum resa sig, ehuru mossen genom 

 flera hvarandra korsande kanaler nu blifvit nästan torrlagd. Här förekomma i talrika 

 tufvor Eriophorum alpinum och vaginatum, den eljest på Gotland ej sedda Scirpus ccespitosus, 

 vidare Oxycoccus p>alustris (nu steril), Andromeda polifolia (talrikt), Calluna vulgaris 

 (massvis), Empetrum nigruin (mängdvis), Drosera rotundifolia, Comarum palustre samt på 

 mindre tufvig mark Rhynchospora alba, Schoenus ferrugineus och nigricans. I kanten af 

 Sphagnumtufvorna förekommer egendomligt nog Tofieldia calyculata, hvilken eljest tillhör 

 kalkkärrens vegetation (Jfr Sern., Stud. sid. 33). 



I Våthagen strax öster om Stenkyrka kyrka träffas i och mellan stora tufvor at 

 Sphagnum, Sphcerocephalus palustris m. fl. mossor Drosera longifolia och rotundifolia, 

 Oxycoccus palustris, Calluna vulgaris, Empetrum nigrum, Salix pentandra, Tofieldia caly- 

 culata, Triglochia palustre, Carex limosa och dioica, Molinia coerulea, Calamagrostis varia, 

 Equisetum tenellum. Vid och i en genom försumpningen flytande rännil, hvari ingen 

 blekeafsättning kan förmärkas, förekomma Euphrasia salisburgensis, Sium angustifolium, 

 Epilobium palustre, Lemna minor, Scirpus paucijlorus. 



Den del af Martebomyr, som ännu bibehåller sin karaktär af Sphagnummosse, är ett 

 björksnår på östra sidan af Binge träsk. Men då myren nu är utdikad, så att öppet 

 vatten (den 18 juli 1895) syntes endast i en helt liten vik vid s. ö. sidan af nämnda 

 träsk, och marken är odlingsbar eller odlad i närmaste grannskap, torde det ej dröja länge, 

 innan denna vegetation helt och hållet försvunnit. Det synes därför värdt att meddela 

 ett utdrag ur ståndortsanteckningar, som gjordes ofvannämnda dag: 



Snårskiktet: Björk (riklig), Salix cinerea (enstaka). 



Högsta fältsk.: Spiraia Ulmaria (enst.), Myrica Gale (ymn. — rikl.), Carex filiformis, steril 

 (tunns.), Phragmites. steril (rikl. — strödd), Equisetum jluviatile (enst.). 



Mellersta fältsk.: Menyanthes, steril (strödd), Peucedanum palustre, steril (enst.), Coma- 

 rum (rikl. — tunns.), Andromeda polifolia (enst.), Salix repens (enst.), Carex dioica 

 (tunns.). 



Bottenskiktet: Amblystegium stellatum (strödd), Acrocladium cuspidatum (ymn.), Sphagnum 

 sp. (i tunnsådda tufvor) samt Oxycoccus p>alustris (ymn.). 



Fuktighetsgraden under mossan var 5 efter tiogradig skala, men ytan var myc- 

 ket torr. 



