58 K. JOHANSSON, HUFVUDDKAGEN AF GOTLANDS VÅXTTOPOGKAFI OCH VÄXTGEOGRAFI. 





Gotland 



Öland Blekiug 



Uppland 

 Skåne & SMerraanlana 



Antal 



% 



Antal 



% Antal 



% 



Antal 



% Antal 



% 



30 



185 



3,3 



20,4 



21 

 193 



2,3 47 

 21,3 195 



5 



21 



56 

 238 



5 52 

 21,5 233 



5,5 

 24,5 



Sumpväxter . .- 



S:a 



Hafsviixter 



Hafsstrandaviixter I 



215 



9 1 



23,7 



1 



4,3 



214 



8 

 45 



23,6 242 



0,9 9 



5 1 37 



26 



1 

 4 



294 



9 

 51 



26,5 285 

 0,8 9 

 4,5 32 



30 



0,9 

 3,4 



De hygrofila växternas antal är, såsom man på förhand kunde vänta, litet på Got- 

 land, i det procenten är 2 lägre än i Bleking och 6 lägre än i Uppland och Söderman- 

 land. Hafsstrandsväxternas antal svarar någorlunda mot kustliniernas längd. 



Rörande de öfriga växtsamfundens beståndsdelar är det svårt att utan lokalstudier 

 anställa jämförelser med andra landskap. Särskildt egendomliga för Gotland och Öland 

 äro emellertid åtskilliga alfvarväxter. Bland de 27 arter, som inom Sverige endast före- 

 komma på Gotland eller både på Gotland och Öland, hör mer än hälften till hällarnas 

 och klippornas vegetation. Af sådana växter innehåller Gotlands flora 73 och Ölands 

 68 arter. 



Bland de för Gotland egendomliga arterna finnes blott en, som tillhör kulturom- 

 rådena {Arabis Gerardi). 



Florans fattigdom på lundväxter framträder till och med vid en jämförelse med 

 Öland, som äger följande icke på Gotland funna arter: Campanula latifolia, Pulmonaria 

 officinalis, Melampyrum nemorosum, Trollius europceus, Actcea spicata, Corydalis cava, Car- 

 damine impatiens, Hypericum hirsutum, Viola alba, Melandrium silvestre, Stellaria holostea, 

 Circcea lutetiana, Rubus suberectus, Daphne Mezereum, Ulmus effusa, Carpinus Betulus, 

 Carex remota jämte talrika på fuktiga och skuggiga ställen växande arter. Gentemot dessa 

 kan Gotlands flora knappast uppvisa mer än två arter af lundväxter, hvilka icke tillika 

 äro anträffade på Öland, nämligen Carex montana och Corydalis läxa, af hvilka den förra 

 för öfrigt är vanligare i barrskog och den senare endast är funnen på Lilla Karlsons 

 klippor. 



Kustfloran karaktäriseras i allmänhet af många 1-åriga växter. I hvad mån detta 

 gäller om Gotlands flora, synes af följande tabell, hvari också till jämförelse sammanställas 

 kärlväxtflororna för tvänne socknar, nämligen Hejde 2 på Gotland och Öggestorp 3 i Små- 

 land, bägge belägna på ungefär samma breddgrad. (Talen utmärka procent af hela antalet 

 kärlväxter inom de resp. områdena.) 



1 Naja.? och Potamogeton filiformis äro häri inräknade. 



2 Efter anteckningar af Fr. ÅhlpvbNGREN. 



3 Efter förf:s egna anteckningar. Floroinrädet omfattar här äfvcn de 



närmaste delen af Eogberga socken. 



