29. n:u I. 



Biologiska egendomlighet) 



På ainuii stillie redogöres för några gotländska växtformer, som synas hafva upp- 

 ståt! genom tillpassning efter naturförhållandena på un. Flertalel af de från den vanliga 

 typen afvikande former, man träffar inom området, utgöres likväl af modifikationer eller 

 så svagt differentierade former, att de ej få anses som systematiskt skilda, från hufvud- 

 formen. Slutligen har i många fall tillpassningen gällt växtens lefnadssätt och möjligen 

 hans anatomiska byggnad, men ej hans yttre form. 



De omgestaltande yttre krafter, som ingripit i växternas lif, sammanhänga i synner- 

 het med tvänne omständigheter. Den ena är Östersjöns efter istiden växlande salthalt 

 6ch förskjutningen af strandlinjerna. Härigenom hafva säkerligen hafsväxter tillpassat sig 

 för sött vatten och tvärtom. Också förekomma somliga arter såväl i sött som i bräckt, 

 vatten, Najas marina och Potamogeton jiliformis på Gotland oftast i sött vatten, Scirpus 

 * Tabernatmontani vanligen i bräckt, men stundom i sött. Vidare kunna åtskilliga håfs- 

 strandsväxter lefva långt in på ön eller hafva utbildat former för de öppna hällbmrädéna. 

 De senare hafva efter strandlinjens tillbakavikande föga förändrats, enär de ej varit täckta 

 af något sammanhängande växttäcke; det är därför nästan säkert, att en del af hällarnas 

 vegetation utgöres af relikter från en tid, då hafvet nådde högre upp. Lika väl på stränder 

 som på hällmark träffar man Silene *petraia och Arenaria gothica; in på ön träffas t. ex. 

 Erythrcea, Samolus, Plantag o maritima. Plantago major förekommer i olika former både 

 vid stränder och på odlad jord 



Den andra omständigheten är tillvaron af torra ståndorter, som ej få slutet växt- 

 täcke, såsom sandfält och de många om klippstäpper erinrande träskhedarna och häll- 

 markerna. Ons temperatur-, vind- och nederbördsförhållanden göra likheten med stäpper 

 ännu större. Det, som redan förut blifvit sagdt om de klimatiska förhållandena vid Visby, 

 gäller nog i hufvudsak om öns inre, ehuru temperaturens dagliga och årliga amplituder 

 äro betydligt större. — Några observationer af temperaturen utanför Visby vid middags- 

 tiden den 16 juni 1896 gåfvo följande resultat: 



På hällmark (Galgberget), inuti mosstufvorna +33° G. 

 » ofvanpå » -(- 34 1 



naken häll, mot söder -|- 33 



På sandfält nedom Galgberget, i en mindre sand- 

 grop med sparsam vegetation; strax under 

 ytan -f- 51 



D:o d:o på 1 dm. djup -j~ 33 



Strax under ytan af blottad stenig mylla -j- 51 



Samtidigt var luftens temperatur i skugga (inom Visby) -j- 2-1° C. Vid tillfället 

 rådde oafbrutet solsken, men en tämligen frisk vind verkade afkylande på marken. 



1 Terraometerkulan utsatt för solen. 



