90 K. JOHANSSON, HUFVUDDRAGEN AF GOTLANDS VÄXTTOPOGRAFI OCH VÄXTGEOGRAFI. 



växtdelar kunna i lifskraftigt tillstånd af vågorna föras till den aflägset liggande Gotska 

 Sandön. 



Granskar man de sällsynta arternas förekomst på Gotland i ändamål att tillse, om 

 något märkbart samband förefinnes mellan deras utbredning på ön och i länderna kring 

 Östersjön, så finner man visserligen i några fall ett dylikt samband äga rum. Men dessa 

 fall äro allt för få för att utgöra bevis för den nämda åsikten om vattnets transportför- 

 måga. Något sådant kunde man också knappast vänta, enär en från t. ex. väster kom- 

 mande art snart sprides till andra delar af ön. Emellertid är det egendomligt, att Crambe 

 maritima i senare tid uppträdt på några ställen af östra Gotland, under det den också 

 vinner ökad spridning i Finlands skärgård. Vare sig växten öfver Östersjön inkommit 

 till alla ställena eller från det ena växtstället spridt sig till det andra, har spridning ägt 

 rum på rätt betydligt afstånd. — Ett visst samband synes också råda mellan utbredningen 

 på Gotland och på svenska fastlandet och Öland af Campanula Trachelium och glomerata, 

 Sedum boloniense, Adonis vernalis m. fl. 



I alla händelser visa direkta iakttagelser, att vattnets transportförmåga är ganska 

 stor. Den kan bero på strömsättningen, hvilken som bekant är så stor, att årligen flera 

 skeppsbrott tillskrifvas densamma; vidare på vinden i förening med vågorna samt slutligen 

 på drifis. På drifisens stora bärkraft har man exempel i flyttandet af infrusna stenblock; 

 ännu längre sträckor transporteras föremål, som befinna sig ofvanpä isen. 1 



Andra spridningsmedel äro djur, särskildt fåglar. 2 Bland jägare är meningen olika 

 rörande den väg flyttfåglarna taga öfver Gotland. Flertalets åsikt synes emellertid vara 

 den, att vattenfåglar företrädesvis hålla sig utefter västra sidan vid sin färd mot norden. 

 Därmed kan sammanställas det förhållandet, att flera på Gotl. sällsynta vatten- eller sump- 

 växter, såsom Ranunculus ojphioglossifolius, Catabrosa aquatica, Glyceria plicata, Nastur- 

 tium officinale, Callitriche, träffas på öns västra sida. 



Enligt äldre uppgifter har Östersjön många gånger under historisk tid varit belagd 

 med is, som oafbrutet sträckt sig från Gotland till Sveriges fastland eller till och med 

 till Tyskland. Oftare måste sådan förbindelse hafva förefunnits i början af kvartära 

 tiden, då klimatet var kallare. Att öns däggdjursfauna till största delen invandrat öfver 

 isen, får väl anses tämligen säkert. Tillfälle till fröspridning på detta sätt har alltså ägt 

 rum både i förhistorisk och i senare tid. 



Med vindens tillhjälp kunna äfven tyngre föremål såsom nötter transporteras långa 

 sträckor på en jämn yta af is. Lättare föremål kunna som bekant under storm lyftas 

 mycket högt och nedfalla långt från utgångspunkten. 



Möjlighet till import af frö har följaktligen alltid förefunnits efter istiden. Att 

 denna möjlighet synnerligen ofta blifvit verklighet, framgår däraf, att Gotlands flora ej 

 är en godtj^cklig sammansättning af arter, som händelsevis lyckats komma öfver någon 



1 Jfr LIN., Gotl. Kesa sid 199. 



2 Ett exempel kan anföras. I kräfvan på en å Gotland skjuten stäppltiina anträffades en hop frön, af 

 hvilka en del, då kräfvan öppnades, redan börjat gro. Genom groningsförsök fann förf. att alla tillvaratagna frön 

 tillhörde Chenopodiuni album. Ehuru dessa frön sannolikt härstammade från Gotland, är det ingenting som 

 hindrar, att frön på detta sätt hunna transporteras från andra sidan af Östersjön, enär denna fågels flyghastighet 

 som bekant är ganska stor. 



