KONGL. SV: VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 29. ,\:<> I. 97 



posten nigricantibus minutis sal densis densis obtectae. Calathidium parvum (ssepius 

 IH min. I>.) I;ric liilrscciis sultsulpliiuvHiii. LiijuJn: subtus pallido-striatse v. pallidas. 



En frän denna afvikande form ( /'. />il<>sio>- Dahlst, I. <■.) har ännu rikare hårighel a 

 blad, stjälkar och hålkar. Håren äro tillika längre än hos hufvudformén, ända lill 7 mm. 

 långa, och hafva i synnerhet hopat sig vid bladens bas och skaft, men förekomma äfven 

 ganska rikligt a hela undersidan; hålkskaften äro ytterst tätt håriga, likaså fjällen ända 

 ul mot spetsarna. Vidare äro bladen mer rent gröna och något bredare i synnerhet mo1 

 spetsen. Denna form far härigenom stor habituell likhet med de former af H. macran- 

 fchelum N. & P., som träffas i Fleringe t. ex. vid Hau. 



Växtplatsen för bägge formerna är en torr backe (Fårö vid Ene), där hällen endast 

 täckes af ett helt tunt jordlager. Efter sommarregnen i juli och augusti framkomma nya 

 skott, som blomma på hösten. 



H. mollisetiforme X salmlosorum n. hybr. 



Denna hybrid liknar i de flesta afseenden mest H. sabulosoruin. I afseende på 

 förgreningen förhåller den sig dock snarare som H. mollisetiforme eller är intermediär. 

 Från bladrosetten utgå vanligen flera stjälkar, enkla eller gaffelgreniga, hvilka ända från 

 basen äro beklädda med strödda fina glandier (hos H. sabulosorum sitta de betydligt 

 tätare). Flera oskaftade, smalbladiga rosetter framskjuta vid stjälkbasen, men egentliga 

 stoloner saknas. Bladens färg och beklädnad öfverensstämmer närmast med H. sabulo- 

 sorum; de äro nämligen på undersidan hvitaktiga af filtludd, men sakna stjärnhår på 

 öfversidan. Hålkarna äro 5,2 — 5,5 mm. breda och 9,5 — 10 mm. långa och sakna nästan 

 fullständigt hår; härigenom likna de den form af H. sabulosorum, som förekom på växt- 

 platsen, under det att de i afseende på färgen mer öfverensstämde med H. mollisetiforme. 

 För öfrigt äro hålkarna klädda af ytterst tätt sittande gulhufvade små glandier samt filt- 

 ludd. De mellersta hålkfjällen hafva i likhet med H. mollisetiforme blott smala eller 

 omärkliga gröna kanter. Kalatidiet är omkring 23 mm. i diameter. Ligulerna äro under- 

 till blekare eller mot tändernas spetsar svagt purpurstrimmade, på öfre sidan ej så blekt 

 gula som hos H. sabulosorum, utan mer öfverensstämmande med H. mollisetiforme. 



Pollen är nästan sterilt. 



H. niagyaricum N. & P. *subsp. 



Caulis 30 — 55 cm. altus gracilis v. gracillimus la3te virescens, infra medium leviter 

 stellatus et pilosus v. glaber, superne floccis sparsis et setis gracilibus obscuris apice canis 

 raris — sparsis (v. interdum densiusculis) sub anthela etiam glandulis minutis obscuris 

 solitariis • — sparsis obtectus. Folia tenuia prasino-glauca; basalia 2 — 4, exteriora oblan- 

 ceolata v. lingulato-lanceolata obtusiuscula, interiora lineari-lanceolata obtusiuscula — sub- 

 acuta in petiolum + longum attenuata, supra in nervö mediano leviter stellata, subtus 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 29. N:o 1. 13 



