106 K. JOHANSSON, HUFVUOOKAGEN AF GOTLANDS VÄXTTOPOGKAFI OCH VÄXTGEOGRAFI. 



Scrophularia nodosa L. f. laciniata n. f. Blad flikigt inskurna med sågade flikar; 

 basflikarna äggrundt lansettlika, 1 — 2 cm. långa. 



Veronica agrestis L. Om man på Gotland undersöker denna växt tidigt på våren, 

 skall man finna, att en stor del af de befintliga individen hafva något eller några blom- 

 foder inskurna såsom hos fi calycida Fr. På en lokal kunna alla individen, på en annan 

 blott ett fåtal individ räknas till calycida-formen. Längre fram på sommaren söker man 

 förgäfves efter friska blommor med dylikt foder, hvaremot de efter de nedre blommorna 

 kvarsittande fodren naturligtvis fortfarande visa samma egendomlighet som på våren. På 

 grund af liknande iakttagelser vid Bergielund har O. Juel (Bot. Not. 1891 s. 132) dragit 

 den slutsatsen, att /? calycida Fr. sannolikt blott är ett utvecklingsstadium af V. agrestis L. 

 Denna förmodan kan förf. efter sina iakttagelser på Gotland bekräfta. Beträffande orsaken 

 till att just de nedersta blomfodren drabbas af denna metamorfos, är följande iakttagelse 

 tillräckligt upplysande. V. agrestis är på Gotland i allmänhet höstgroende. Redan i 

 oktober äro en mängd individ så långt utvecklade, att blomknoppax synas, och åtskilliga 

 hinna, om solig väderlek inträffar, att blomma samma höst. Man finner därför följande 

 vår nederst på grenarna knoppar, blommor och halfmogna frukter, hvilka kvarsitta sedan 

 hösten. De öfversta bland dessa öfvervintrande blomdelar äro de, hvilkas utveckling 

 af brutits af kölden; de äro därför i regeln skadade, så att t. ex. fruktämnet eller frukten 

 är förkrympt. Nu finner man, att det är just dessa blommors foder, som blifvit mer 

 eller mindre flikadt och ofta därjämte förstoradt. Man kan däraf sluta, att den låga 

 temperaturen, som vållat afbrott särskildt i de fruktifikativa delarnas utveckling, i stället 

 förorsakat en yppigare tillväxt af blomfodret. Så till vida förtjänar denna modifikation 

 ej rang af varietet. Emellertid vill det synas, som om hos denna samt åtskilliga andra 

 gotländska arter en förskjutning af blomningstiden hölle på att äga rum, och det är ej 

 osannolikt, att denna höstblommande Veronica agrestis, som redan företer små habituella 

 olikheter mot hf., kan komma att utveckla sig till en konstant typ. 



En calycida-iorm. förekommer äfven af V. f olita Fr. Den förhåller sig som föreg., 

 men är mindre allmän. Äfven hos V. persica Poir. har förf. funnit enstaka foderblad 

 flikiga (vid Visby). 



Odontites rubra Gilib. f. tescaria n. f. Stjälk enkel och spenslig, kort-hårig af vinkel- 

 rätt utspärrade hår. Blad jämbreda, mycket smala (1 — 2 mm.), de flesta spetsiga. Blom- 

 ställningen tät; blomfärg ljusare än hos hf. 



Euphrasia *stricta Höst. f. procumbens n. f. Hufvudstjälk nedliggande — upp- 

 stigande. Grenarna, hvilka samtliga utgå från stammens nedre del, äro nedliggande och 

 ofta lika långa som hufvudstjälken. Hårigheten är obetydlig, i det stjälken är glest små- 

 hårig af bakåt riktade hår, blad och blomfoder glatta eller n. glatta. Bladtänder sylspet- 

 sade, framåt riktade. Blomkronan stor (vertikal öppning omkring 10 mm.), pipen kortare 

 än underläppen. Blomfärg öfvervägande violett. 



Denna form, som genom sina stora, violetta blommor och brunaktigt anlöpta vege- 

 tativa delar får ett synnerligen karaktäristiskt utseende, växer på hällmark bland Calluna, 



