KONOt. SV, 



. VET. AKADEMI 



ENS HANDLINGA 



it. mani. 29. n: 



1. 





107 



Thyraus, Arctostaphylos 



, Medicago fa 



[cata, Hypnum 



lutescens Huds. 



0. <l 



. Bio 



raninffen 



försiggår mycket sent. 



Groddplantorn 



a framkomma 



i slutel af juli 



.•II, T 



undei 



■ fuktiga 



somrar någol tidigare, 



bvarefter bion 



mingen börjar 



omkr. midteii a 



f au; 



gusti. 



Försl i 



slutet af augusti komme 



v växten i full 



blomning. 











Mtlniii jii/nini /tratcnsc />. /'. subjrronnnbens n. f. Hufvudstjälk kort, uedliggande 

 uppstigande; de nedre grenarna mycket långa, nedliggande. Blommorna stora (intill 19 

 mm. langa, från fodrets bas räknadt), öfvernående stödjebladen. Denna form är sent 

 blommande och trifves bäst i mossa. (t. ex. Hypnum lutescens Huds.) på skogbeväxt 

 hällmark eller strandvallar. 



Plantag/) maritima L. f. lanigera n. f. Stängel nedliggande — uppstigande, vid 

 basen omgifven af lång, hvit ull; axet äggrundt — aflångt. Denna alfvarform motsvarar 

 Pl. lanceolata L. f. dubia (L.). 



Pulsatilla pratensis (L.) Mitt. /'. glabrescens Ahlfvengken in litt. Karpeller glatta, 

 stjälk och blad nästan glatta. 



Erodium cicutarium (L.) UHerit. var. crassicaule n. var. Stjälken nedtill förtjockad 

 och skiflikt utbredd, utsändande flera korta grenar och vanligen endast 3-blommiga blom- 

 skaft. Bladen ytterst talrika, hopade till en tät bladrosett, normalt 7-pariga. Hela växten 

 kort klibbhårig. Blomningen försiggår hos en del individ i sept. — nov. ; de individ, som 

 ej börjat blomma under hösten, öfvervintra och blomma följande vår; de öfriga vissna 

 ned efter vintern. Växtplatsen är hällmark med gräsmatta eller hård grusig mark såsom 

 vägkanter. 



Cratcegus monogyna Jacq. f. subdigyna n. f. Stiften äro 2 i omkring halfva antalet 

 blommor, stundom i flera; frukten rundadt äggformig äfven efter blommor med 1 stift; 

 fruktstenar något kortare än hos hf., i allmänhet 8 mm. långa. Foderflikar som hos hf. 

 Fruktämne och blomskaftens öfre del vanligen finludna. Blad som hos hf. 



Denna form är iakttagen dels vid Myra i Fa.rdhein socken, hvarest den har träd- 

 form, dels på Fårö, där den har buskform. I mycket påminner den om C. Oxyacantha 

 och man frestas lätt att anse den för hybrid. I Fardhem var emellertid utvecklingen af 

 såväl pollen som frön och frukter normal; på Fårö voro visserligen många frukter illa 

 utbildade, men detta berodde på larvers härjningar. Då stundom hos hf. anträffas blom- 

 mor med 2 stift (t. ex. vid Burgsvik), finnes ej tillräckligt skäl att anse ofvanstående 

 form som hybrid. 



Potentilla minor GU. f. erythrodes n. f. Rotstock och stjälkar grofva, horisontalt 

 nedliggande, ofta åt alla håll radierande, så att växten kan upptaga en cirkelformig yta 

 af 3 dm:s diameter. Blomskaften nedliggande, vanligen raångkrökta, jämte stjälkarna 

 rödaktiga, särdeles på öfre sidan. Bladrosetterna mörkgröna. Stjälkens och blomskaftens 

 beklädnad utgöres af 1) utstående hår, som äro dubbelt så långa som stjälkens diameter> 

 2) däremellan en kortare, tätare hårighet som hos hf., 3) spridda — tämligen tätt sittande 

 rödaktiga glandelhär. Dylika glandelhår finnas äfven på de öfre stiplerna och på blom- 



