108 K. JOHANSSON, HUFVUDDRAGEN AF GOTLANDS VÄXTTOPOGRAFI OCH VÄXTGEOGRAFI. 



fodret. Ytterfodrets flikar äro vanligen mycket smalare än de egentliga floderflikarna 

 och därigenom långt åtskilda. De stora och något litet i brandgult stötande kronbladen 

 öfverensstämma i form (men ej i storlek) med kronbladen hos P. macidata Poarr., i det 

 skifvan är nästan cirkelrund, upptill intryckt och vid basen afrundad (ej vigglik). Frukt- 

 samlingen är större än hos hf. 



På afstånd är denna form igenkännlig genom sin groflek, mörka bladfärg och röd- 

 aktiga grenar. Den växer på hällmark, men äfven på mer humusrika ställen. 



Rumex Acetosa L. f. velutina n. f. Stjälk och blad täckta af en sammetslik be- 

 klädnad af korta, hvita, tätt sittande hår. Växten förekommer å fin sand, täckt af 



skogsmylla. 



Chenopodium album L. var. lanceolatum (Muhlenb. spec). Den form, som i spe- 

 cialförteckningen upptagits under detta namn, har följande utseende. Bladen äro hel- 

 bräddade, aflånga — lansettlika; de på hufvudstjälken sittande, tidigt affallande bladen 

 äro dock stundom bredare och tandade; alla undertill hvitmjöliga. Blomgyttringarna sitta 

 i små uppräta ax. De nedre grenarna äro vanligen långa, t. o. m. längre än hufvud- 

 stjälken. Stammen blir mot hösten vedhård, rödaktig, med starkt framträdande ljusare 

 kollenkymsträngar. 



Atriplex patulum L. f. globosum n. f. 2 — 4 cm. hög. Bladen äggrundt — lancett- 

 likt aflånga, helbräddade. Blommor och frukter tätt sammanträngda i en klotrund samling. 

 Fruktfoder äggrundt, helbräddadt. 



Myrica Ga le L. f. androgyna Lge. Axen äro betydligt mindre än hos hanbusken. 

 I de mellersta axen på en kvist är könsfördelningen följande: i midten af axet sitta två- 

 könade blommor, nederst i axet hanblommor och öfverst honblommor; de öfversta af de 

 tvåkönade blommorna hafva färre ståndare (vanligen 2). De nedre axen på samma kvist 

 hafva cf-delen längre, de öfre axen ?-delen längre. 



Afven a"-busken har stundom några få honblommor i de allra öfversta axen i syn- 

 nerhet på de längsta kvistarna. 



Triglochin maritimum L. f. falcatum n. f. Stängeln uppstigande, några få cm. 

 hög; rotbladen korta, bågformigt och vanligen ensidigt tillbakaböjda mot marken. Klasen 

 fåblommig, vid fruktmognaden 1 — 3 cm. lång. Frukten äggrund, kortare än hos hf. 



Picea Abies (L.) Th. Fr. f. tabulceformis. En form, som synes böra hänföras till 

 denna af Th. Fries i Bot. Not. 1890 omnämnda /. tabulceformis, förekommer på strand- 

 vallarna i Östergarn i yttersta kanten af skogsbältet. Det vackraste exemplaret, som 

 förf. såg, hade följande dimensioner. Stammen var endast 15 centimeter hög och ai'ms- 

 tjock. Från densamma utgingo åt alla håll talrika, nedliggande och delvis under mossa 

 dolda grenar, hvilka dock samtliga voro fullkomligt friska samt i synnerhet mot spetsarna 

 rikt barrbärande, så att en delvis ganska tät matta bildades. Denna var i omkrets ej 

 mindre än 15 meter. Om stammen upptill slutade med en förkrympt knopp eller om en 

 af de långa nedliggande grenarna utgjorde granens topp, kunde ej utrönas. 



