29. 



Beteckniiigssätt. 



I fråga om nomenklaturen har sista upplagan (11 eller 12) af Hartmans handbok 

 i Skandinaviens flora blifvit följd. 1 Dill- afvikelsér förekomma, angifvas synonymerna. 

 Dock hafva vid Hi er a ciu m-släktet och en del arter af Erythrsea, Viola, Epilobium, 

 Juncus m. fl. släkten nyare arbeten uteslutande måst följas. Vid uppskattningen af 

 formernas taxonomiska värde har författaren ej ansett sig bunden af de citerade arbetena. 



Med ordningsnumret inom parentes upptagas dels sådana växter, som i senare tid 

 blifvit införda med främmande frö eller utkommit ur trädgårdar, och som i många genera- 

 tioner fortvara på samma ställe, dels sådana, som äro sporadiska, men uppträda på många 

 ställen hvarje år och icke synas uteslutande och omedelbart härstamma från importeradt 

 frö eller från odlade växter. Utan nummer upptagas växter, som härstamma direkt från 

 importeradt frö eller från inom området odlade växter, och som ännu ej visat sig be- 

 ständiga på växtplatserna. Dessutom anföras i anmärkningar arter, hvilkas förekomst ej 

 säkert konstaterats, äfvensom arter, som fordom funnits inom området, men som försvunnit 

 eller icke i senare tid påträffats. De öfriga växterna tillhöra dels den urgamla floran, 

 dels naturaliserade arter, som spridt sig medels eget frö och icke vidare äro beroende af 

 främmande sådant. 



Ymnighetsgrader och fördelningsgrader förklaras i det föregående. 



Vid mera allmänt spridda växter (fördelningsgraderna 3 — 5) utsättas ofta de yttersta 

 (t. ex. nordligaste och sydligaste) växtställena, skilda genom en punkterad linje (. . .). 

 Då endast något eller några bland flera kända växtstallen äro upptagna, utmärkes detta 

 genom ordet exv. (= exempelvis). 



Sockennamn sättas före gårdnamn. 



Tecknet ! efter en växtlokal utmärker, att förf. sett växten på stället; samma tecken 

 efter en botanists namn inom parentes angifver, att förf. sett herbarieexemplar, tagna af 

 denne på i fråga varande ställe. Vid det stundom angifna insamlingsåret äro blott de 

 två sista siffrorna utsatta. 



1 För mossor: S. O. LINDBERG, Musoi Scand. iu systemate novo etc. Upsala 1879. 



