12 BÄCKSTRÖM, VESTANÅEÄLTET. 



äro i regeln stnå, dock icke alltid, det har observerats muskovit- eller kalkspatindivider 

 liggande midt inuti plagioklas, hvilka upptagit en tredjedel eller hälften af snittet. — 

 Den regelbundenhet, som ofta utmärker formen på innesluten muskovit eller epidot, visar 

 att äfven osönderdelad oligoklassubstans lösts och åter afsatt sig. Då äfven nybildningar 

 af biotit och kvarts visats hafva egt rum och man väl kan förutsätta att icke heller mikro- 

 klinen förblifvit intakt vid dessa omkristallisationer, om den icke rent af bildats dervid, 

 torde det vara tydligt, att i detta fall förändringarna varit tillräckligt betydliga för att 

 kunna hafva influerat på granitens struktur. 



Det må i detta sammanhang erinras om att A. E. Törneboiim i sin uppsats »Om 

 kalcithalt hos graniter» l har påpekat huru intimt kalkspat kan ingå i bergartsväfnaden, lik- 

 som äfven att åtminstone en del af granitens mikroklin kan vara samtidig med kalk- 

 spaten. 



Det förtjenar i förbigående att påpekas, att genom vidtgående strukturförändringar 

 i denna riktning bör strukturen allt mera komma att afiägsna sig från de typiska grani- 

 ternas för att i stället närma sig en struktur, som visas af vissa af de mest svårtydda 

 bland urbergets gneiser. 



Nyss omnämndes säckformiga inbuktningar af kvarts i oligoklas och mikroklin (en 

 sådan finnes i Fig. 1), äfvensom af fältspat helt omslutna kvartspartier, hvilka genom sin 

 lika orientering med närbelägna större kvartskorn visa sitt sammanhang med dessa (ex. i 

 Fig. 2 och 3). Men man finner äfven skenbart isolerade kvartskorn som inneslutningar i 

 fältspat utan att man i snittet kan se något större, utanför beläget likorienteradt kvarts- 

 korn. Stundom är det en liten grupp af sådana kvartskorn, hvilka sinsemellan äro lik- 

 orienterade. Mellan dessa trenne typer existerar tydligen icke någon principiell skilnad, 

 och den teori, som förenar dem under namnet »quartz de corrosion» är sannolikt fullt 

 riktig. Från annat håll (t. ex. Rosenbuscii och Zirkel) beskrifvas emellertid dessa små 

 runda, af fältspat omslutna kvartskorn såsom små, afrundade eller idiomorfa dihexaedrar 

 af kvarts, äldre än fältspaten. Man kan i den nyss beskrifna graniten från NO. om 

 örlundens sydända hemta bevis för att begge dessa genetiskt skilda typer kunna finnas 

 i samma bergart. När man nämligen, såsom i det i Fig. 4 afbildade fallet, finner att 

 uti ett mikroklinsnitt det på mindre än en kvadratmillimeters yta förekomma b' kvarts- 

 droppar, hvilka allesammans hafva olika orientering, så kan man knappast betrakta dem 

 annat än såsom äldre kvartskorn, inneslutna vid fältspatens kristallisation. I detta fall ha 

 de inneslutna kvartskornen ingen kristallform, men i Fig. 1 omsluter mikroklinen ett 

 stort kvartskorn, hvilket är en något tillrundad dihexaeder, gifvetvis äldre än mikroklinen. 



En annan strukturföreteelse, som ofta anträffas såväl inom områdets graniter som 

 gneiser, är »quartz vermiculé» eller bättre »orthose k structure vermiculée». Härmed menas 

 ett aggregat af nybildad fältspat och kvarts, hvilken senare i masklika gångar genom- 

 sätter fältspaten. Kvarts och fältspat äro vanligen hvar för sig parallelorienterade öfver 

 hela kornet. Denna mikropegrnatitlika kvartsfältspatsammanväxning förekommer vid kanten 

 af äldre fältspater och liksom äter sig i tunglika eller blomkålslika utsprång in i det äldre 

 fältspatkornet, med hvilket aggregatets nybildade fältspat ofta icke är likorienterad- 



Öfvers. Vet.-Åkad. Förh. 1881 N:o 10 p. 15. 



