KONÖL. SV. VET. AKADEMIENS ll.\ N I>UN<;aU. KAM) 29. N:0 4. 17 



atl Fältarbetena Hfven från min sida för denna gång voro .• i Is 1 1 1 1 : i < I < ■ , ocli vidare emedan 

 en utläggning af gränsen efter de under rekognoseringen insamlade stufferna icke låter 

 sig göra, dels emedan prof icke föreligga från tillräckligt många hällar; och dels derför, 

 att såväl gneisen som granuliten på flere ställen, t. ex. närmast SV. om Bäen, äro så 

 starkt förändrade, att de icke kunna med bestämdhet skiljas i stuff. Granulitområdet har 

 tterför endast kunnat antydas på kartan såsom »gneis med granit . 



sDynebodagranuliten* är en finkornig, ljust rödaktig eller gulhvit gneisbergart, oftast 

 ulan framträdande mörk glimmer. I en och annan stuff ser man något större fältspatkorn 

 med knäckta genomgångsytor, andra åter aro mera jemnkorniga. En varietet från en häll 

 vid vägen NO. om Bökö är bandad genom omvexlande ljusare och något mörkare lager. 

 Denna bergart för litet malm i tjockt leukoxenomrandade korn, grönbrun biotit i temligen 

 fåtaliga småindivider, litet muskovit, kanske 5 procent epidot samt något mindre granat. 

 Granaten är ljusröd, de öfver millimeterstora partierna sakna form och äro starkt uppfyllda 

 med kvartsinterpositioner, de mindre äro skarpa kristaller och renare ju mindre de äro. 

 Granaten är ofta associerad med biotit. De ljusa mineralen äro i främsta rummet kvarts, 

 derefter frisk mikroklin och sist en något angripen plagioklas. 



Kornen äro mycket oregelbundet begränsade. Detta gäller dock mindre kvarts mot 

 kvarts, der gränslinien brukar vara ganska rätlinig, utan mera fältspat mot. fält spat — ett 

 strukturelt moment, som är alldeles motsatt hos Gillesnäs- och Pukaviksgneiserna. 

 Afven är blandningen af de olika mineralen icke så fullkomlig, som hos dessa gneiser — 

 bortsedt från dessas »anhopningar» — men dock betydligt bättre än hos de uppkrossade 

 graniterna. Afven här ser man ofta 5 — 6 kvartskorn tillsammans — en antydan om 

 tidigare samhörighet. Mikroskopiska tryckfenomen synas så godt som fullständigt saknas, 

 men granskar man plagioklaserna närmare, finner man flerestädes bevis på kraftiga kross- 

 ningar. Så visar fig. 5 ett plagioklas korn, uppknäckt i 5 olika orienterade delar. Det 

 större kornet till venster är genom en skarp gräns skildt från de båda till höger följande, 

 det genomsättes af en bred tvillinglamell, hvilken kan spåras i det nedre af de båda 

 följande kornen, men icke i det derpå följande lilla kornet och heller icke i det i midten 

 upptill liggande, hvilket är skuret ungefär vinkelrätt mot [010] och visar talrika och 

 skarpa lameller, på ett ställe böjda. Det längst till höger liggande större kornet visar 

 åter en ny orientering. Den venstra, större delen af det knäckta kornet är inbäddad i 

 mikroklin (i bilden ljus och med homogent utseende), hvilken icke företer några tryck- 

 fenomen och således i sin helhet är nybildad. Dessa enstaka men så mycket kraftigare 

 tryckfenomen, sammanställda med den omständigheten, att hufvudmassan af kvarts och 

 mikroklin, samt kanske äfven en stor del af plagioklasen, är nybildad, förtälja i ett mycket 

 vältaligt språk huru genomgripande tryckmetamorfosen i denna bergart varit. 



En grå, skiffrig bergart från Kastagropen visar icke någon granat, deremot rätt 

 mycket epidot, stundom med ortitkärna, samt något mörkgrön glimmer; dessutom, jernte 

 de ljusa mineralen, spårvis muskovit samt litet magnetit, apatit och titånit. 



En starkt skiffrig, något sericitglänsande, ljust gulröd granulit från Kastagropen har 

 deremot hvarken epidot eller biotit, men c:a 5 procent granat i korn utan skarp kristall- 

 begränsning. Granaten är ibland på sprickor omvandlad till klorit i likhet med livad 



K. Sv. Vet. Akad. Hiindl. Band 29. N:o 4. 3 



