KONGL. SV. VET. AKA DEMIENS HANDLINGAR. BAND 29. ,\:<i 4. 21 



områdets södra hsilft af en föga mäktig, gröngrå glira rskiffer, hvilken uppåi småningom 



öfvergår i kvartsiten. — Såväl mol hängandet, som i strykningsriktningen, mo1 NV., 

 blir kvartsiten rikare på glimmer och öfvergår i en glimmerskiffer, af hvars stängliga 

 varieteter de bekanta brynstensämnena erhållas. Glimmerskiffern förekommer i tvenne 

 bälten, skilda genom ett omkring 300 ni. bredt lager af icke stänglig glimmerkvartsit, af 

 hvilka bälten del 100 — 150 m. breda östra utmärker sig genom förekomsten af konglo- 

 merat. Hen först iakttagna konglomeratlokalen är belägen 600 m. SSV. om Vestanå 

 grufva. Omedelbart under konglomeratet förekommer här en bollfri glimmerskiffer, 

 som det vill synas, med diskordant lagring och skarp gräns mot detsamma. — Senare 

 återfann De Geer konglomeratlagret ungefär 3 km. längre mot NV. inom samma glimraer- 

 skifferlager, och vid vårt gemensamma besök 1894 följdes konglomeratlagret ytterligare mot 

 NV., hvarvid en tredje förekomst af konglomerat i fast klyft anträffades 0,5 km. SO. om 

 Fattighuset. — Konglomeratlagret är på. den bifogade kartan utmärkt genom punktrader. 



Äfven öste)' om Ifosjön förekommer glimmerkvartsit, nämligen vid stränderna af 

 Axeltorpsviken och vidare mot SO., såsom ett antagligen ungefär 300 m. bredt bälte. 

 Bergarten är visserligen blottad endast på två ställen och äfven der helt obetydligt, men 

 dess utbredning kan dock följas med ledning af de lokala kvartsitmoränerna. Bergarten 

 är här en ren kvartsitglimmerskiffer utan speciella lerjordsmineral. Vi återkomma till en 

 diskussion af Axeltorpslagrets förhållande till det stora glimmerkvartsitlagret (p. 92). 



För öfrigt måste för en mängd detaljer rörande glimmerkvartsitlagret och dess berg- 

 arter hänvisas till De Geeus förut citerade arbeten. 



Vår första uppgift blir att studera de ganska vexlande bergarter som uppbygga 

 kvartsitlagret, att söka utfinna det för hvar och en af dem egendomliga, samt att söka 

 rekonstruera deras material. 



Den gröngråa glimmerskiffer, som förekommer vid kvartsitlagrets liggande gräns, är 

 i hällen strax SO. om Vestanågården mellan Ki'oksjön och Blistorpsjöns afsnörda del att 

 karakterisera som en mörk, grönaktig glimmerskiffer, ganska rik på muskovit och förande 

 små mängder ottrelit, stundom samlad till ögon. Dessutom är bergarten rik på jernglans 

 och innehåller äfven rutil i skarpa kristaller samt små mängder apatit. — En annan 

 varietet, från hällen närmast hälleflintgneisen 0,5 km. SSO. om Vestanå grufva, är en ut- 

 prägladt skiffrig, icke stänglig bergart, hvars muskovitrikedom knappast är stor nog att 

 göra den förtjent af namnet glimmerskiffer, utan snarare torde den böra benämnas glimmer- 

 kvartsit. I sin mineralogiska sammansättning sluter den sig till de rena glimmerkvart- 

 siterna, dock finnas här mot vanligheten enstaka epidotkorn. 



Den inom kvartsitlagrets östra, liggande, del herrskande bergarten är en massformig, 

 ren kvartsit af ljusgrå till mörkgrå färg. Dess mineralogiska sammansättning är enkel: 

 utom kvarts för den endast små mängder af muskovit i form af små blad, regellöst för- 

 delade i massan, ett och annat litet epidotkorn, dessutom litet jernglimmer — stundom 

 kan man äfven konstatera magnetit och titanjern — samt litet rutil och zirkon, mera 

 sällan apatit. De begge sistnämnda mineralen visa genom sin rundade sandkornsform att 

 de äro allotigena; de öfriga mineralen torde deremot i sitt nuvarande skick vara autigena- 



Från 12 stuffer af typisk kvartsit från trakten af Vestanå grufva togs ett general- 

 prof som af Dr. Santesson analyserades med följande resultat: 



