22 BÄCKSTRÖM, VBSTANÅ FÄLTET. 



Si0 2 _ _ 93,87 



A1 2 3 1,59 



Fe 2 3 1,68 



FeO 0,67 



MgO 0,20 



CaO... 0,70 



Na 2 0,27 



K 2 6 0,53 



H 2 0.. 0,76 



100,27 



Denna sammansättning tjäder på en ganska ren kvartssandsten med öfver 90 % kvarts, 

 endast innehållande något jernmalm samt litet fäJtspat eller muskovit, deremot icke kaolin: 

 i så fal] skulle nämligen lerjordshalten i förhållande till alkalier och kalk varit högre och 

 som följd deraf kvartsiten kommit att innehålla alkalifria lerjordsmineral i likhet med hvad 

 fallet i så hög grad är hos de längre fram beskrifna kvartsitvarieteterna. 



Något afvikande är den kvartsit, som bildar konglomeratlagrets liggande SO. om 

 Fattighuset. Makroskopiskt liknande, så när som på färgen som är blågrå, för den 

 muskovit endast i mycket små kvantiteter, deremot ganska rikligt jernglans i subparallelt 

 anordnade taflor, dessutom ett apatitliknande mineral, oftast associeradt med jernglansen, 

 samt vidare spårvis zirkon och turmalin. 



I afsende på strukturen förtjenar framhållas att dessa kvartsiter visa tvenne typer, 

 mellan hvilka dock öfvergångai- torde finnas. Den ena strukturtypen är den hos kvartsiter 

 i allmänhet vanligaste, karakteriserad genom att kvartskornen hafva mycket oregelbunden 

 begränsning och gripa in i hvarandra med talrika fördjupningar och uddar. Kornstorleken 

 kan vara mycket varierande men är det icke alltid. Hos den andra strukturtypen äio 

 deremot kvartskornen af jemförelsevis regelbunden polygonal form, de sluta således tätt 

 intill hvarandra utan att dock gripa in i hvarandra, bildande en mosaik. — Någon antydan 

 till en ursprunglig klastisk struktur finnes icke hvarken här eller hos några andra af 

 kvartsitlagrets bergarter: de göra alla intryck af att vara fullständigt omkristalliserade. 



Inom detta östra kvartsitlagers södra del varierar bergarten endast obetydligt och 

 upptager inga mineral utom de nämnda. Muskovitens mängd tilltager stundom så att 

 bergarten kan betecknas som glimmerkvartsit eller kvartsitglimmerskiffer, men aldrig så 

 mycket, att man egentligen skulle kunna kalla den glimmerskiffer. Den viktigaste 

 variationen består i att jernglimmern lokalt kan anhopas. En sådan varietet från en häll 

 V2 km. S. om Vestanå grufva visade riklig jernglans, tillsammans med muskovit och små 

 kvartskorn smygande sig kring linser af större kvartskorn. Tilltager jerngliinmerns mängd 

 ytterligare kommer man öfver till verkliga jernglimmerskiffrar. En sådan är den »fjälliga 

 blodsten», som fordom brutits i Vestanå grufva. 



Den hufvudsakligen af jernglimmer ined muskovit bestående malmen visar sig 

 stundom sirligt veckad. Under mikroskopet framträder denna veckning vackrare än i 

 någon af glimmerkvartsiterna, tack vare de mörka jernglanstaflorna. Fig. 7 ger en före- 

 ställning härom, såväl som om de begge hufvudmineralens fördelning. Utom dessa begge 



