KoNOl,. SV. VET. AKADKMIKNN 1 1 A \ I il. I N< l.\ I!. liANIi 29. 8:0 4. 2") 



Några »Knoten finnas har icke. — Bergarten förer gäflska riklig! rutil och äfven något 



zirkon. 



En tredje boll visat makroskopiskt mörkare flackar. Dessa ftro olika den första 

 bollens i det de bestå af turmalin och kvarts i ungefär lika mängder; turmalinen är 

 här icke idiomorf utan bildar större enhetligl orienterade korn genomväxta af kvarts (G. 

 II. Williams' »micropoikilitic strueture»). ' Under det att hos de öfrigä turmalinskiffrarna 

 turmalinen har sin vanliga prismatiska habitus och är idiomorf gentemot kvartsen, är 

 således här intetdera af mineralen idiomorft, utan de hafva begge förhindrat hvarandras fria 

 utbildning. — Utanför fläckarna finnas endast spridda, icke idioinorfa turmaliner strödda 

 Mftnd kvartskornen, hvilka här äro ungefär 3 gånger större än i fläckarna. — Kvartsen 

 visar inga pressfenomen. — Utom de nämnda båda hufvudmineralen finnes endast litet 

 jernmalm samt spår af rutil, zirkon och ett färglöst minera], närmast öfverensstämmande 

 med topas eller andalusit, 



I bjert kontrast till den nyss beskrifna visar sig en fjerde, jemförelsevis turmalin- 

 fattig boll vara uppbyggd af ända till millimeterstora, i hvarandra gripande kvartskorn, 

 uti hvilka här och hvar turmalins f är oliter ligga kringströdda. Bergarten erinrar på så sätt 

 om den bekanta luxullianiten, hvilken dock är rikare på turmalin och har större sfäroliter. 

 — Af rutil finnes i bergarten icke så litet, dels som runda, oregelbundet begränsade större 

 korn med interpositioner af malm — förmodligen titanjern — dels äfven som små, väl ut- 

 bildade kristaller. Den här uppträdande zirkonen har deremot alltid typisk sändkörrisform. 



Turmalinbergarter sådana som de här beskrifna äro i de flesta fall bildade i sam- 

 band med en djupbergarts eruption under den afslutande pneumatolytiska fasen. På så 

 sätt äro t. ex. kring de erzgebirgiska granitmassiven turmalinbergarter bildade; dessa äro 

 der dels sprickfyllnader af kvarts och turmalin, dels är närmast omkring dessa turmalin- 

 kvartsgångar den omgifvande, förut mer eller mindre starkt kontakt metamorfoserade skif- 

 fern impregnerad med turmalin. 2 Den turmaliniserade fylliten från Auersberg, S. om 

 Eibenstock, öfverensstämmer, enligt mina därifrån medförda prof, väsentligen med de of van 

 omtalade såsom bollar förekommande turmalinskiffrarna, specielt med den först beskrifna, 

 hvilken endast är mindre turmalinrik. Med det antagandet, att Vestanåfältets turmalinberg- 

 arter bildats på detta sätt, stämmer äfven att bollarna representera så många skilda typer i 

 kvantitativt mineralogiskt och i strukturélt hänseende. Bland dem finnes såväl den turmalinrika, 

 tydligt skiffriga, mörka bollen n:o 2, som den af öfvervägande kvarts med jemförelsevis under- 

 ordnade turmalinsfäroliter bestående, sist beskrifna bollen. Den senare torde närmast repre- 

 sentera en sprickfyllnad af kvarts och turmalin, den förra åter en turmaliniserad skiffer. 



Motsvarigheter till dessa turmalinbergarter saknas bland de anstående bergarterna 

 inom Vestanåfältet. Visserligen är turmalin en mycket vanlig beståndsdel hos de på unge- 

 fär samma nivå som konglomeratet uppträdande glimmerkvartsiterna (de s. k. »ledstenarna») 

 och kan der äfven förekomma anrikad inom vissa skikt, men dock aldrig i en sådan grad, 

 att den uttränger muskoviten och helt och hållet förändrar bergartens karakter. Inom de 



1 American Jourii. of Science (3) 31. p. 30 (1886) och Journal of Geology 1. p. 176 (1893). 



2 Jemför t. ex. beskrifningarna till Sachsens geologiska undersöknings kartblad »Oelsnitz-Bergen» och 



»Eibenstocks. 



K. Sv. Vet Aknd. Hnndl. Hand 29. N-.o 4. 4 



