28 BÄCKSTRÖM, VESTANÄFÄLTET. 



klorit, genornväxt af talrika sina rutilnålar, antagligen en pseudomorfos efter något annat 

 mineral (ottrelit eller biotit ?). 



Den s. k. »klappstenen» som förekommer inidt emellan fattighuset och Grönhult (»Bäeka- 

 skog» p. 99), och som räknas till det östra ledstenslagret, skiljer sig till utseendet rätt mycket 

 från ledstenarna. Det är en gulhvit, mycket hnkornig, utprägladt skiffrig och något stäng- 

 lig glimmerkvartsit utan speciella lerjordsmineral. Under mikroskopet visar den tydligare 

 parallelstruktur och är finkornigarc än någon annan af lagrets bergarter. Kvartsen bildar 

 långsträckta, tunna linser, bestående af en enda individ, hvilken visserligen företer undu- 

 lerancle utsläckning, men dock är enhetlig. Genom denna den nybildade kvartsens lins- 

 form frambringas bergartens utmärkta planskiffrighet minst lika mycket som genom de 

 linserna omgifvande muskovithinnorna. 



En beslägtad struktur har den glimmerkvartsit, som anstå]- i den lilla hällen 

 strax V. om vägen mellan Grönhult och Juteboda, 1,6 km. S. om Grönhult, helt nära 

 kvartsitlagrets V. gräns. Bergarten kan i tvärsnitt skildras såsom sammansatt af spetsiga 

 romber af enhetlig kvarts med starkt undulerande utsläckning, dessa romber ligga intill 

 hvarandra som i en mosaik, endast skilda genom en smal rand af kvartssmåkorn och 

 muskovit. Fig. 10 åskådliggör denna struktur. — Linser, uppkomna genom större kvarts- 

 korns uppkrossning till aggregat af småkorn och dessa aggregats utvalsning, äro mycket 

 vanliga inom områdets bergarter, medan det endast sällan har inträffat att deformation 

 och nybildning eller omkristallisation gått så hand i hand, att resultatet blifvit en lins, be- 

 stående af ett enhetligt kvartskorn. — Af glimmerkvartsiten i denna häll finnas såväl hvita 

 som röda varieteter- Det är inom vissa skikt af den röda varieteten som ögon af ett mineral 

 uppträda, hvilket i beskrifningen till »Bäckaskog» (p. 16 och 20) omtalas såsom ett grönt, 

 epidotlikt mineral. Såsom jag i en föregående uppsats har visat 1 föreligger här en varietet af 

 andalusit, karakteriserad kemiskt genom en halt af manganoxid och optiskt genom stark 

 pleokroism med ovanliga färger: guldgul och blågrön. Den öfverensstämmer med vaidig 

 andalusit i fråga om genomgångar och optisk orientering, men är starkare pleokroitisk 

 och har a och b blägrön till gräsgrön och c rent gul, medan den vanliga andalusiten i 

 Vestanåfältets kvartsiter är färglös och utan pleokroism, och t. ex. en grön, men mangan- 

 fri, andalusit från Brasilien har a och b olivgröna samt c blodröd. 



I likhet med vanlig andalusit angripes manganandalusiten icke af fluorvätesyra. Genom 

 successivt användande af Thoulet's lösning, fluorvätesyra, utspädd kalilut och klorvätesyra 

 lyckades jag derför att ur en större kvantitet glimmerkvartsit från denna lokal få ut en 

 half gram fullt rent analysmaterial, hvilket af Dr. H. Santesson analyserades med följande 

 resultat : 



Funnet. 



Si0 2 ..... 36,72 



ALA 56,99 



Mn 2 3 6,91 



CaO Spår 



Atomförh. 



Beräknadt 



0,6098 



36,23 



1,1179 



56,87 



0,0878 



6,90 



100,62 100,00 



'Manganandalusit från Vestanå», Geol. Fören. Förh, 18, p. 386 (1896). 



