30 BÄCKSTRÖM, VESTANÅFÄLTET. 



böjda eller afbrutna och ärö således äldre än tryckperiodens afslutning i motsats till de 

 små opressade, polygonala kvartskornen. 



För att närmare lära känna denna verkliga distenskiffers kvantitativa sammansätt- 

 ning behandlades ett generalprof med fluorvätesyra för att aflägsna kvarts, muskovit och 

 jernglans. Den så erhållna återstoden, som endast bestod af disten med något rutil, ut- 

 gjorde 40,57 %. Detta motsvarar en ungefärlig sammansättning hos bergarten af 75 % 

 Si0 2 och 25 % A1 2 3 — en egendomlig och karakteristisk sammansättning, visande hän 

 på en lera med ungefär 42 % kvarts och 58 % kaolin såsom distenskifferns utgångsmaterial. 



En fjerde varietet från samma lokal är strimmig, uppbyggd af 1 — 8 mm. breda, 

 omvexlande röda, gröna och hvita ränder. Den röda färgen härleder sig från tätt ho- 

 pade, stoftfina, opaka inneslutningar af jernglans i kvartsen. Under mikroskopet är den 

 lokala rikedomen på interpositioner hos kvartsen inom vissa band mycket tydligt mar- 

 kerad. Den gröna färgen åter härleder sig från lokalt större rikedom på grön mangan- 

 andalusit. — Bergarten består af en grundmassa af kvarts med något muskovit, uti 

 hvilken såväl såsom småkorn, inströdda i denna grundmassa, som äfven såsom större 

 korn och anhopningar, företrädesvis fördelade på vissa skikt, dessutom disten och mangan- 

 andalusit rikligt förekomma, dock aldrig i väl utbildade kristaller. Manganandalusiten är 

 här delvis omvandlad till kaolin och visar svag dubbelbrytning och blek färg. 



Helt nära de föregående, vid vesti*a sidan af vägen V. om Bäen, anstår en utpräg- 

 ladt stänglig glimmerkvartsit, hvilken icke för disten, men deremot ottrelit, lokalt anhopad 

 till ögon, i hvilka dock de enskilda ottrelitkornen ligga ganska långt ifrån hvarandra. 



De förnämsta ottrelitbergarterna inom området förekomma dock i den lilla hällen 250 

 m. NV. om Bäens nordända. Bergarten är här en ottrelitförande distenskiffer med vex- 

 lande halt af ottrelit i olika skikt. Ett ganska typiskt prof härifrån, som blifvit analy- 

 seradt, kan läggas till grund för beskrifningen. — Det är en sträf bergart, grå med skift- 

 ning i blågrönt. Dess huvudbeståndsdelar: kvarts, disten i stänglar, ottrelit i taflor före- 

 komma ganska jeirmt blandade om hvarandra såsom fig. 1 1 åskådliggör. De mängder, 

 i hvilka de olika hufvudinineralen här förekomma, framgå af nedan anförda analys. 

 Under mikroskopet får man intrycket att kvarts, disten och ottrelit ingå i approxima- 

 tivt lika mängder, men dock i nu nämnd ordning. — Af småmineral finnas rutil, 

 samt litet malm och zirkon. Muskovit saknas fullständigt. — Ottreliten, lätt igen- 

 känlig genom sin upprepade tvillingbildning, sina låga interferensfärger, sin kraftiga 

 pleokroism mellan mörkt blågrönt och ljust gulaktigt, är rik på inneslutningar såväl af 

 andra mineral som af vätska. — Ottreliten visar kristallform, medan distenstänglarna äro 

 oregelbundet begränsade. Distenen är dock äldre, den genomsätter ottrelitindividerna eller 

 tjenar som centrum för en grupp af dylika (fig. 11). Malmkorn finnas i alla mineralen. 

 — Distenen visar tydliga tryckfenomen, hvilket deremot ottreliten icke gör, lika så litet 

 som kvartsen, hvilken förekommer i polygonala småkorn. 



Andra prof visa mörkare skikt, i hvilka ottreliten kvantitativt är öfverlägsen di- 

 stenen, men med för öfrigt lika mineralsammansättning; icke så litet muskovit observe- 

 rades dock i ett fall. Denna senare visade sig yngre än både disten och ottrelit. 



Af det först beskrifna profvet togs ett generalprof, som benäget analyserades af D:r 

 H. Santesson med följande resultat: 



