32 BÄCKSTRÖM, VESTANÅ FÄLTET. 



är af intresse. Det är tydligt, att den senare med sina 90 % kvarts är ett sandsediment, 

 det vill säga en grundvattensbildning, medan distenskiffrarna äro lersediment, af satta pä 

 något djupare vatten. 



I samma häll, 250 m. KV. om Bäens nordända, anstår jemväl en ottrelitfri disten- 

 skiffer. Makroskopiskt en gulgrå bergart med talrika, glänsande genomgångsytor af stora 

 distenkristaller, förer clen, utom kvarts, disten och litet zirkon, rutil rikligare än någon 

 annan bergart från denna trakt, vidare ett muskovitliknande mineral i ganska stor mängd, 

 samt slutligen, såsom hålrumsutfyllning, natrolit. — Förhållandet mellan distenen och 

 muskovitmineralet erbjuder intresse. Distenkristallerna, ofta i stora anhopningar, ligga 

 stundom direkt i kvartsmassan, oftare äro de dock omgifna af muskovit(?) på alla sidor, 

 så att den tanken ovilkorligen uppställer sig, huruvida icke muskoviten (?) är uppkommen 

 genom omvandling af disten — en omvandlingsprocess, som enligt Rosenbusch 1 stundom 

 synes kunna ega ruin. För denna omvandling talar ytterligare, att på sina ställen distenen 

 är upplöst i en mängd i glimmern kringströdda, sins emellan parallelorienterade små- 

 stänglar. Den omständigheten, att i denna bergart, och endast här, hålrumsutfyllningar af 

 natrolit blifvit anträffade, bidrager äfven till att göra en sådan omvandling sannolik. Det 

 muskovitliknande mineralet är ofta utbildadt såsom sfärolitiska bundtar. En sådan an- 

 ordning är lika sällsynt hos muskovit, som den är vanlig hos pyrofyllit (H 2 Al 2 Si 4 12 ), 

 hvilken ofta, och särskildt vid Vestanå grufva, träffas associerad med disten. Pyrofyllit 

 låter emellertid i slipprof icke skilja sig från muskovit, och det kan derför icke fullt säkert 

 bestämmas, huruvida distenens omvandling här endast är en hydreringsprocess eller om 

 jemväl en tillförsel af alkali egt rum. Försök att isolera glimmermineralet hafva icke 

 lyckats. Antagandet att pyrofyllit föreligger vinner i styrka genom jemförelsen ined 

 ett slipprof från Horrsjöberg. I detta förekomma i en oftast strålig pyrofyllitmassa, liknande 

 den uti bergarten från NV. om Bäen, rikliga distenstänglar, spridda på samma sätt som 

 der, mycket rutil (och svanbergit), samt dessutom alldeles liknande hålrumsutfyllningar af 

 natrolit. 



I beskrifningen till »Bäckaskog» (p. 20) omtalas från den lilla hällen nära norr om 

 vägen, 0,7 km. NNV. om Boana, en glimmerkvartsit, förande ett brunt mineral, hvilket 

 Prof. Blomstrand och D:r Weibull funno vara alltför orent för att kunna bestämmas. 

 En bestämning häraf är också endast med mikroskopets hjelp utförbar, mineralet är näm- 

 ligen en andalusit, b. vars rödbruna färg kommer af ett fint fördeladt pigment af hämatit, 

 och som för öfrigt är så full af interpositioner af andra mineral, att i många fall det en- 

 hetligt orienterade andalusitskelettet säkert icke utgör mer än Vs af hela kornet. 



Andalusiten uppträder såsom några millimeter stora ögon i en vresig, hvit glimmer- 

 kvartsit. Ögonen äro ojemnt fördelade i bergarten och tydligen anrikade i vissa smala 

 skikt. Bergarten såsom helhet är att beteckna som en andalusit- och distenförande glim- 

 merkvartsit, men vissa skikt åtminstone skulle nog rättare kunna karakteriseras som anda- 

 lusitrik distenskiffer. Bergarten består af kvarts i småkorn med polygonal form och utan 

 markerade pressfenomen, muskovit dels som små strödda fjäll, dels tillsammans med tal- 

 rika, nästan fibrolitliknande sinåstänglar af disten bildande tjocka strimmor, som bukta 



Physiographie der Mineralien, III Aufl. p. 



