M BÄCKSTRÖM, VESTANÅFÄLTET. 



& klart blå, fl oliv- eller brungrön. — Den förekommer såsom kristaller, hvilka, i motsats 

 till hvad i allmänhet — och äfven inom Vestanåfältet — är regeln, äro kompakta och 

 nästan fria från inneslutningar. 



Bergarten består för öfrigt till cirka 90 procent af kvarts, såsom tätt intill hvar- 

 andra slutande, opressade korn af ganska vexlande storlek, vidare muskovit, enstaka större 

 korn af titanjern, omkransade af ljusgul rutil, hvilken äfven i ringa mängd uppträder 

 sjelfständigt. Slutligen finnas här, liksom i alla kvartsitlagrets bergarter, rundade zirkoner. 



På bladet » Vidtsköfle» förekommer en kvartsit, som såväl af Angelin som af De Geer 

 satts i relation till Vestanåkvartsiten. Den träffas dels såsom block, dels anstående på 

 tvenne ställen. I Tockaberg, 1,7 km. VSV. om Brösarps kyrka, är den makroskopiskt mera 

 sockerkornig än någon Vestan åk vartsit; under mikroskopet visar den sig vara en ren 

 kvartsit, mycket fattig på muskovit. Ett prof, taget af De Geer från lokala block strax 

 N. om Tockaberg, är glimmerrikare och innehåller derjemte litet ottrélit, hvarigenom den 

 ansluter sig till Vestanåfältets kvartsiter. Bergarten för äfven apatit med den från 

 kvartsiterna i trakten af Fattighuset beskrifna utbildningen och vidare litet nästan färglös 

 rutil etc. — Begge dessa kvartsiter visade lindriga pressfenomen. — Den gliminer- 

 kvarsit, som anstår vid Killehus i Raflunda socken, är liksom den föregående helt och 

 hållet kristallinisk och utan antydan till klastisk struktur, den är medelkornig med klar, 

 ofärgad kvarts, samt i alla riktningar utbildade fjäll af muskovit, hvarigenom strukturen 

 blifvit fullt massformig. Ett prof, taget från fast häll af D:r Gunnar Andersson, visar, 

 i motsats till de andra, en makroskopiskt tydligt pressad och derigenom skiffrig bergart. 



Dessa kvartsiter sluta sig således, oaktadt vissa olikheter, nära till Vestanåfältets, 

 och, då kvartsiterna på begge ställena visa en upprest lagerställning, som är konform med 

 de omgifvande gneisernas, är en samhörighet fullt tänkbar. 



Några gemensamma drag för Vestanåfältets glimmerhvartsit formations bergarter. 

 Hvad mineralsammansättningen beträffar må först antecknas, att biotit helt och hållet 

 fattas. Det glimmermineral, som uppträder, är öfverallt muskovit. 1 I flertalet fall saknas 

 de för biotitbildningen nödvändiga beståndsdelarna; der de förefunnits, synes ottrélit upp- 

 träda såsom biotitens ställföreträdare. 



Epidot och klorit saknas så godt som fullständigt; den senare är iakttagen endast 

 en gång. 



Karakteristiska för bergarterna i glimmerkvartsitlagrets vestra del äro de speciella 

 lerjordsmineralen: andalusit och manganandalusit, disten och äfven fibrolit, samt ottrélit. 

 Kombinationerna clisten och andalusit samt disten och ottrélit äro vanliga, äfven kombina- 

 tionen manganandalusit och fibrolit har observerats. Stundom är halten af disten så 

 stor, att man berättigas för bergarten införa namnet distenskiffer, bildadt i analogi med 

 glimmerskiffer, och liksom detta antydande, att jemte kvarts ett annat mineral inträdt 

 såsom väsentlig beståndsdel, nämligen disten. För de distenfattigare varieteterna kan be- 



1 Alldeles omvändt är förhållandet hos t. ex. kvartsiterna och glimmerskiffrarna vid Gudå (Gcol. Fören. 

 Förh. 12. p. 22G (1890). 



