46 BÄCKSTRÖM, VESTANÅFÄLTET. 



tolka sig som beroende på en verklig skiktning af olikartadt tuffmaterial. Mot tuffteorien 

 talar egentligen endast att den analyserade amfibolitens kemiska sammansättning represen- 

 terar en så ren diabas; det skulle således här hafva varit en från inblandningar af främ- 

 mande material fullt fri diabastuff. 1 



Det är möjligt att frågan, om diabasen i det stora lagret uppträder såsom täcke 

 eller tuff, skulle kunna afgöras genom detaljerade undersökningar i fält, särskildt öfver 

 amfibolitens kontakter uppåt och nedåt. 2 



Vare sig det stora lagret visar sig hafva varit täcke eller tufflager, så är det antagligt 

 att de mindre förekomsterna äro intrusivlager. Härför talar att de förekomma mellan 

 skikten i gneisen i det stora amfibolitlagrets liggande, och, så vidt man af strykningsrikt- 

 ningen kan döma, på olika nivåer. Dertill kommer, att de ha obetydlig längdutsträck- 

 ning och snart utkila, på samma gång som de, såsom t. ex. den vid Hallagölen, kunna 

 hafva en ganska stor mäktighet. 



Inom gneisområdet V. om linien genom Bäckasjön — Kroksjön inom norra delen af 

 Vestanåfältet hafva starka tektoniska rubbningar egt rum, hvilka satt sin prägel på traktens 

 bergarter. Några tryckförändrade graniter derifrån hafva vi redan lärt känna (p. 20). 

 Afven en undersökt »hornblendegneis», som förekommer i hällen 250 m. N. om N. Nebbe- 

 boda, Ö. om Vielångens N. ända, visar sig vara en bergart helt olika de förut beskrifna 

 amfiboliterna. Bergarten är nämligen en glänsande, grågrön kloritskiffer, bestående af 

 klorit, epidot och kvarts som hufvudmineral; dessutom innehåller den riklig titanit och litet 

 grönbrun biotit. En annan förekomst angifves från trakten närmast V. om S. Nebbeboda. 



Afven inom »Dynebodagneisens» område, V. om kvartsitlagret, förekomma liknande 

 bergarter. Så finnes i toppen af den stora hällen Ö. om Kastagropen ett metertjockt 

 lager af en mörk, skiffrig bergart, hvilken makroskopiskt sluter sig till de beskrifna amfi- 

 boliterna. Den är emellertid en helt och hållet sekundärt omva/ndlad bergart, till största 

 delen bestående af epidot, ibland i väl utbildade kristaller med ortitkärna, dessutom 

 finnes grön biotit, samt slutligen nybildad kvarts i linser och oregelbundet formade partier. 



Båda dessa bergarter, som genom sitt förekomstsätt och sin sammansättning visa sig 

 vara ekvivalenter till de förut beskrifna amfiboliterna, hafva möjligen förut varit kontakt- 

 amfiboliter. ehuru de senare veckningsrörelserna i hög grad förändrat deras karakterer. 



Omgifven af, efter hvad det tyckes, jemförelsevis lindrigt pressade gneiser, upp- 

 träder 1,2 km. N. om Juteboda, nära kvartsitlagrets vestra gräns, »ett litet lager af svart- 

 glimrig dioritskiffer» (omtaladt i »Vestanåkonglomeratet», p. 7). Bergarten är en skiffrig 

 amfibolit, lik Klagstorpstraktens, hornblenderik, biotitfattig, malmfri, med epidot i små- 

 kristaller, ehuru icke rikligt. — Den förefaller således att vara en jemförelsevis oförändrad 



1 De Geeb, säger i »Vestanåkonglomeratet», p. 25, att det måste »tillsvidare lemnas oafgjordt, om diorit- 

 skitfern möjligen kan hafva erhållit en del af sitt material genom eruptioner samt i så fall vara en metamor- 

 foserad tuffbildning». 



2 Ö. om Grönhult förekommer enligt kartbladet Bäckaskog en häll af hälleflintgneis mellan kvartsiten 

 och amfiboliten. Detta omnämnes icke i någon af de öfriga publikationerna, och jag har derför först helt 

 nyligen genom De Geer blifvit uppmärksam på detta förhållande, som också blifvit antydt på den här bifogade 

 kartan. Jag tror emellertid icke, att en mindre förekomst af hälleflintgneis ofvanpå amfibolitlagret behöfver 

 influera på uppfattningen deraf såsom täcke eller tufflager i motsats till de öfriga intrusiva förekomsterna, så 

 mycket mer som jag icke varit i tillfälle att jemföra ifrågavarande hälleflintgneis med de öfriga. 



