48 BÄCKSTRÖM, VESTANÅFÄLTET. 



Inlagringen i den lilla hällen c:a 300 m. "NNO. om Öasjöns utlopp i Hälen är af 

 en annan typ. Makroskopiskt temligen lika med de föregående, endast något ljusare 

 och mindre grön, visar den sig innehålla vida mindre hornblende, och detta före- 

 kommer i stora, svampigt porösa, af fältspatkorn af vanlig storlek genom växta större 

 korn, eller ibland i skilda, men parallelorienterade, alltid formlösa partier. Vidare finnes 

 litet brun biotit i formlösa småfjäll, stora malmkorn samt talrika små titaniter. Hufvud- 

 mineralet, plagioklas, samt den starkt underordnade, krossade kvartsen, uppträda i isometriska, 

 0,2 — 0,5 mm. stora korn. En liknande inlagring, men med riklig biotit och endast litet 

 hornblende, finnes vid torpet på Halens östra strand, 1,2 km. SSO. om dess norra ända. 



I detta samband torde få omtalas en pyrozengneis, den enda i sitt slag inom om- 

 rådet. Den förekommer tillsammans med Halengneis i en häll vid Hvita Vattens nord- 

 östra strand, alltså på gränsen mot de finkorniga gneisernas område, hvilket vidtager på 

 andra sidan af sjön. Bergarten sluter sig också i mycket till dessa senare. Det är en 

 grå, finkornig bergart med otydlig skiffrighet. Under mikroskopet visar den sig bestå af 

 60 — 70 % ljusa mineral, kvarts och fältspater, och resten mörka. Det mörka hufvud- 

 mineralet är en ljust blågrön pyroxen, hvilken närmast är att hänföra till diallag på 

 grund af förekomsten af en pinakoidal ldyfbarhet, samt pleokroismen, som är tt svagt 

 grönblå, b svagt gulaktig, C svagare grönblå än Q. De interpositioner, som vanligen pläga 

 förekomma hos diallag, saknas deremot. I andra rummet uppträder blågrönt hornblende, 

 hvilket stundom öfvergår i ett svagt färgadt hornblende, som rätt mycket liknar pyroxenen. 

 Biotit och malm saknas fullständigt, deremot finnes titanit och brun ortit i sjelfständiga 

 småkorn, dessutom zirkon och litet epidot. De ljusa mineralen äro kvarts, oligoklas- 

 andesin och mikroklin, i nu nämnd ordning. 



Strukturen är en vacker hornfelsstruktur, äfven beträffande diallag och hornblende, 

 hvilka äro formlösa och uppträda såsom större svampiga (poikilitiska) korn, eller också 

 såsom skilda men lika orienterade småkorn. 1 På en del ställen förekomma emellertid 

 krosszoner, der kvartsen (och delvis äfven fälts patén) äro uppkrossade till småkorn; på 

 dessa ställen äro de mörka mineralen vida sparsammare än utanför — skulle kanske här 

 primära större kvartskorn förelegat? 



Genom den rikligare förekomsten af jernmagnesiumsilikater skiljer sig denna pyroxen- 

 gneis från de finkorniga gneiserna, medan den åter skiljer sig väsentligen från amfi- 

 boliterna genom sin stora kvartshalt. 



Den inom »granitgneisens» område, 1 km. NV. om Fegelstorp i Vånga socken före- 

 kommande hornblendebergarten afviker i viss mån från de förut beskrifna. Fältspat utgör 

 60 — 70 % och är utbildad såsom halfmillimeterstora isometriska korn utan egen form. 

 Hornblendet, det inom trakten vanliga blågröna, är här kraftigt färgadt och friskt samt 

 förekommer såsom kompakta, isometriska korn, stundom bildande anhopningar. Brun 

 glimraer, likaledes formlös, förekommer underordnadt, likaså stora malmkorn. — Bergarten 



1 Jemför en kontaktbergart beskrifveu af Michel LéVY i »Granite de Flaman ville», p. 12 (Bull. des 

 services de la earte géol. de France, N:o 36. 1893): »Le pyroxéne se montre en petits grams irréguliers qui, a 

 premiére vue, sembleraient d'ancienne consolidation. Mais ce n'est lä qu'une apparence; en réalité un assez 

 grand nombre de petits grains de pyroxéne appartiennent a un méme cristal polysynthétique et s'éteignent simul- 

 taneraent, tout comme les éponges de quartz globulaire dans certains porphyres (strueture pécilitique de M. 

 Williams et des auteurs américains).» 



